ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Справа № 910/7258/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Владимиренко С.В. - доповідач,
суддів:Акулової Н.В.,
Шевчук С.Р.,
розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р.
та ухвалугосподарського суду міста Києва від 12.10.2015р.
у справі№910/7258/14 господарського суду міста Києва
за позовомПершого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості; 2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
простягнення 57 257 782,67 грн.
за участю представників:

позивача1: не з'явились;

позивача 2 : Пац В.О., дов.№14-127 від 13.05.2014р.

відповідача : Кравчик С.М., дов.№91/2015/11/11-7 від 11.11.2015р.

прокуратури: Жук І.К.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.05.2014р. у справі №910/7258/14, частково зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014р., позов Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 55220,93 грн. пені, 3% річних - 22817,71 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання - 9129,74 грн. та 111,25 грн. судових витрат.

13.08.2014р. на виконання зазначеного рішення господарського суду міста Києва видано наказ №910/7258/14.

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (надалі в тексті постанови - ПАТ "Київенерго") звернулось до господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказу господарського суду міста Києва від 13.08.2014р. № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню. Заяву мотивовано посиланням на норми Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК "Нафтогаз України".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2015р. у справі №910/7258/14 (суддя Усатенко І.В.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. (колегією суддів у складі головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.) заяву ПАТ "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково. Визнано наказ господарського суду міста Києва від 13.08.2014 р. у справі № 910/7258/14 про стягнення заборгованості на загальну суму 87168,38 грн. (пеня - 55 220,93 грн., 3% річних - 22817,71 грн., інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання - 9129,74 грн.) таким, що не підлягає виконанню.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідно до ч.13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" заборгованість ПАТ "Київенерго" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за рішенням господарського суду міста Києва від 26.05.2014р. у справі № 910/7258/14 по сплаті 55220,93 грн. пені, 22817,71 грн. 3% річних, 9129,74 грн. інфляційних втрат підлягає списанню та не може бути предметом подальшого виконання.

Суди виходили із того, що спожитий до 1 січня 2014 року природний газ сплачено боржником в трьохмісячний строк (в червні - липні 2015 року) з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Мотивуючи те, що 3% річних та інфляційні втрати є видом фінансових санкцій, суди послались на норми п.4 ст.2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" та ст.2.2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", який на даний час вже втратив чинність.

Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалою та постановою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі в тексті постанови- ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій зазначаючи про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 12.10.2015р. у справі №910/7258/14 скасувати та відмовити ПАТ "Київенерго" у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду міста Києва від 13.08.2014 р. у справі № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Розглянувши матеріали справи та касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, прокурора, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

06.06.2015р. набрав чинності Закон України №423-VIII від 14.05.2015р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Цим законом було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", зокрема статтю 18 вищевказаного законодавчого акту доповнено частиною 13 наступного змісту: "Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини."

Відповідно до ч.4 ст.117 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" зобов`язання відповідача по сплаті 3 % річних, інфляційних втрат та пені не підлягають виконанню, а підлягають списанню, у зв`язку з чим визнали наказ від 13.08.2014р. таким, що не підлягає виконанню.

Проте колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Предметом регулювання п.13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" у редакції Закону України від 14.05.2015р. №423-VII є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. та за природний газ, спожитий до 01.01.2014р., яка залишилася непогашеною станом на 06.06.2015 (день набрання чинності Закону України №423-VIII), без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

За змістом рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2014р. у справі №910/7258/14 основна сума заборгованості за отриманий протягом січня-жовтня 2013 року, січня 2014 року природний газ за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. №13/3406-ТЕ-41 була погашена в повному обсязі у лютому 2014 року. Проте, господарські суди попередніх інстанцій, стверджуючи, що заборгованість за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року, була погашена у червні-липні 2015 року, не врахували встановлені судами під час розгляду даної справи обставини щодо виникнення заборгованості у даній справі за поставку газу не тільки в 2013 році, а й у січні 2014 року, а також про її погашення у лютому 2014 року. Посилаючись на акт звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року, судами під час розгляду заявлених вимог не враховано погашення зазначеної заборгованості, яка виникла з договору від 28.12.2012р. №13/3406-ТЕ-41 в лютому 2014 року, про що встановлено судами при прийнятті рішення у даній справі.

Також господарськими судами не враховано, що Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" не передбачається можливість списання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 15.11.2010р. у справі № 4/720.

Крім того, необгрунтованим є посилання апеляційного господарського суду на норми Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу-учасників Державного концерну "Укроборонопром" та забезпечення їх стабільного розвитку", який регулює інші правовідносини, є спеціальним та стосується заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу-учасників Державного концерну "Укроборонопром".

Натомість, посилання господарського суду апеляційної інстанції на норми Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" є помилковими, у зв`язку із закінченням строку його дії, оскільки зазначений нормативно-правовий акт припинив свою дію з 01.07.2012р., а також стосувався заборгованості за природний газ, що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не була сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суди не забезпечили всебічний, повний і об'єктивний розгляд всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, чим припустились порушень норм процесуального права, а саме ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню та дійшли передчасних висновків щодо задоволення заяви ПАТ "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що згідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, а також враховуючи те, що прийняті у справі ухвала та постанова не відповідають нормам чинного законодавства, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід прийняти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення вищезазначених обставин, необхідних для з'ясування підставності списання пені, 3% річних та інфляційних втрат, стягнутих з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" та визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. та ухвалу господарського суду міста Києва від 12.10.2015р. у справі №910/7258/14 скасувати, справу №910/7258/14 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Головуючий суддя: С.В. Владимиренко

Судді: Н.В. Акулова

С.Р. Шевчук