ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року Справа № 915/9/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Матвєєвій А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

Юридична адреса: АДРЕСА_2

Поштова адрес: АДРЕСА_3

до відповідача: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 ,

54008, АДРЕСА_1

про: стягнення заборгованості за договором №210315-ЕВ від 21.03.15 року в сумі 45860,35 грн. боргу, 14751,03 грн. пені, 2182,22 інфляційних втрат, 885,72 грн. 3% річних.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, дов. від 18.01.2016 року

від відповідача: не з'явився

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 210315-ЕВ від 21.03.2015р. про надання послуг в сфері транспортно-експедиційного обслуговування в сумі 45860, 35 грн., 14751,03 грн. пені, 2182,22 інфляційних втрат, 885,72 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.01.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

21.03.15р. між сторонами у справі був укладений договір № 210315-ЕВ транспортно-експедиційного обслуговування на суму 125860,35 грн.

Відповідач у встановлений договором строк за надані послуги розрахувався частково, а саме у сумі 80000 грн.: 31.03.2015 року сплачено 60000 грн., 11.06.15 року 7000,00 грн., 15.06.15 року 13000,00 грн..

Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача за договором склала 45860,35 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з відповідача також пеню в сумі 14751, 03 грн., 2182, 22 грн. інфляційних та 885,72 грн. - 3% річних.

У відповідності зі ст.ст. 64, 77 Господарського процесуального кодексу України ухвали господарського суду від 05.01.2016р. та від 27.01.2016 року були направлені на юридичну адресу відповідача. Отже, він вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідач у відзиві наявність заборгованості в сумі 45860, 35 грн. визнає. Зазначає, що заборгованість виникла у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань замовником-клієнтом (ТОВ «ЛАН-ТРАНС»), який вчасно не розрахувався з відповідачем за надані послуги по заявці №АК34 від 23.03.2015 року.

Ним заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ЛАН-ТРАНС».

Суд відхилив вказане клопотання, оскільки відповідачем не надано доказів того, що дане рішення може вплинути на права та обов'язки 3-ї особи щодо однієї з сторін, як це передбачено ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в попередньому судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

21.03.2015 р. між сторонами у справі був укладений договір № 210315-ЕВ транспортно-експедиційного обслуговування.

Відповідно до умов п. 1.1 договору, перевізник зобов'язався перевезти наданий йому вантаж з пункту відправлення до пункту призначення і видати уповноваженій на одержання вантажу особі, а експедитор - прийняти і оплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

П.1.5 договору встановлено, що конкретні умови кожного перевезення зазначаються у разових договорах заявках, які при підписанні сторонами стають невід'ємними частинами договору.

Відповідно до п.3.1 договору вартість послуг по кожному окремому перевезенні визначається у заявці на перевезення.

Експедитор проводить оплату за перевезення на протязі п'яти банківських днів після отримання від перевізника всіх оригінальних документів, якщо інший строк оплати не вказаний в заявці (п. 3.2.).

В заявці на перевезення №АК-34 від 26.03.15 року сторони погодили, що розрахунок у повному обсязі здійснюється після розвантаження (а.с. 17).

На виконання умов договору за заявкою відповідача №АК-34 від 26.03.15 року було організовано та здійснено перевезення з м. Чернігова до Казахстану.

Документи стосовно перевезення було направлено на адресу відповідача 18.05.15 року та отримано 16.06.15 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

В порушення умов договору, відповідач розрахувався частково в сумі 80000,00 грн., а саме 31.03.2015 року сплачено 60000,00 грн., 11.06.15 року сплачено 7000,00 грн., 15.06.15 року було сплачено 13000,00 грн.

Таким чином, станом на день подачі позову до суду заборгованість відповідача за отримані за договором послуги складає 45860, 35 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Як визначено в статті 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів є господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Приписом статті 307 Господарського кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог ЦК України та ГК України. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Свій обов'язок щодо перевезення вантажу, передбачений п.1.1. договору від 21.03.2015р. та заявки на міжнародне перевезення позивач виконав, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною.

Відповідач звій обов'язок щодо сплати за перевезення вантажу встановленої договором та заявкою плати виконав частково.

Таким чином, після часткової оплати заборгованість відповідача цілком обґрунтовано складає 45860,35 грн.

Пунктом 4.4 договору від 21.03.2015р. встановлено, що у випадку прострочення оплати, замовник оплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Позивачем здійснено розрахунок пені в сумі 14751,03 грн. в межах піврічного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно та з урахуванням положень норм чинного законодавства. Розгорнутий розрахунок пені наявний в матеріалах справи. Отже, нарахування пені є обґрунтованим.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за невиконання належним чином грошових зобов'язань згідно з вимогами діючого законодавства України у встановлений строк, за розрахунком позивача боржнику цілком обґрунтовано нараховано до стягнення 3% річних від простроченої суми в розмірі 885,72 грн., 2182,22 грн. індексу інфляції, пеня в розмірі 14751, 03 грн.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов'язаннями.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 /54008, АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1/ на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 /АДРЕСА_4 код ІПН НОМЕР_2/ 45860,35 грн. основної заборгованості, 14751, 03 грн. пені, 2 182,22 грн. інфляційних, 885,72 грн. - 3% річних, 1218 ,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.02.2016 р.

Суддя Л.I. Васильєва