УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.03.2016Справа № 910/3675/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД», м. Київ

до Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, м. Київ

про стягнення неустойки в сумі 66 366,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД», 02 березня 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 154/02-16 від 25.02.2016 року до відповідача, Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, про стягнення неустойки в сумі 66 366,00 грн.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» позовна заява № 154/02-16 від 25.02.2016 року про стягнення неустойки в сумі 66 366,00 грн., не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Від імені позивача позовна заява підписана представником ТОВ «Мега Торг ЛТД» - Пінчук-Ніколайчук Ю.В., на підставі довіреності б/н від 21.01.2016 року, виданої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» - ОСОБА_2, однак серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б станом на час подання позову до суду підтверджували посадове становище ОСОБА_2, як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД», як-то: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, установчі документи, де було б зазначено керівника позивача станом на час звернення з позовом до суду.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. В пункті 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

В якості доказу направлення Фірмі «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю копії позовної заяви з доданими до неї документами, позивачем до позовної заяви додано фіскальний чек № 5550 від 29.02.2016 року та опис вкладення до цінного листа від 29.02.2016 року.

З доданого до позовної заяви опису вкладення до цінного листа від 29.02.2016 року вбачається, що на адресу відповідача було направлено позовну заяву (копію), в той час, як позивач звернувся до суду з позовною заявою № 154/02-16 від 25.02.2016 року, що позбавляє суд можливості достеменно встановити факт направлення відповідачу саме поданої до суду позовної заяви № 154/02-16 від 25.02.2016 року, а не іншої копії позовної заяви, ніж поданої до суду.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб).

Статтею 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Відомості про місцезнаходження юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

У відповідності до абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідачу направлено кореспонденцію за адресою: 04116, м. Київ, вул. Г.Тимофеєвої, 3, яка вказана в позовній заяві, як адреса реєстрації відповідача.

Втім, з доданої до позовної заяви копії договору фінансового лізингу № 1182/02/2008 від 13.02.2008 року вбачається, що юридичною адресою відповідача є: 03146, м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б, однак доказів направлення за вказаною адресою копії позовної заяви з доданими до неї документами до позову не додано.

Разом з цим, позивачем не вказано на жодне з джерел (відповідні виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців тощо), з яких він отримав дані про належність відповідачу саме вказаної у позовній заяві адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, проте у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

У позовній заяві вказано ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) відповідача - 14073657, в той час, як у відповідності до відомостей з інформаційно-довідкового адміністратора єдиних та державних реєстрів - Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що функціонує відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1846/5 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2105/22417 ідентифікаційним кодом Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю є: 14073675, тобто зазначений у позовній заяві код ЄДРПОУ є невірний, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України та тягне за собою наслідки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст., 38, 44, 57, п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст.63, ст.ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 154/02-16 від 25.02.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД» до Фірми «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення неустойки в сумі 66 366,00 грн. з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Мега Торг ЛТД», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя О.С. Комарова