КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа№ 911/3394/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача Глушакова Г.В.

від відповідача 1 не з'явився.

від відповідача 2 не з'явився.

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Трейдом"

на рішення

господарського суду Київської області

від 22.12.2015 року

у справі № 911/3394/15 (головуючий суддя - Кошик А.Ю.;

судді - Лилак Т.Д., Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Трейдом"

до 1) Козинської селищної ради;

2) Публічного акціонерного товариства по

газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

про визнання незаконним та скасування рішення Козинської селищної ради 14 сесії V скликання від 07.07.2007 року № 3-14-У; визнання недійсним Договору на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України від 22.05.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Трейдом" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Київської області від 22.12.2015 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 року апеляційну скаргу ТОВ "Трейдом" на рішення Господарського суду Київської області від 22.12.2015 року прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Представником відповідача 2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 09.02.2016 року представники відповідача 1 та 2 не з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 01.03.2016 року.

В судове засідання 01.03.2016 року представники відповідача 1 та 2 не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників відповідача 1 та 2, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдом" стверджував, що є власником Газопроводу високого тиску Обухів-Сосновий бір (від м. Обухів до смт. Козин) довжиною 7 400 п.м. (надалі - Газопровід) і відповідне право власності позивача порушено відповідачем1 у зв'язку з прийняттям останнім рішення про прийняття належного позивачу майна в комунальну власність та передачу його в господарське відання відповідачу2.

В обґрунтування наявності права власності на Газопровід позивач посилався на рішення Господарського суду Київської області від 26.11.2009 року у справі №19/288-09 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом" до Акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона - 2" та Козинської селищної ради про визнання права власності, яким позов задоволено повністю та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдом" право власності на газопровід високого тиску Обухів-Сосновий бір (від м. Обухів до смт. Козин) довжиною 7 400 п.м. (надалі - Газопровід). Відповідне судове рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.

Позивач також стверджував, що про наявність у нього права власності на Газопровід свідчить той факт, що протягом 2003-2009 року між ТОВ "Трейдом" та Обухівською філією по експлуатації газового господарства "Київоблгаз" укладалися та належним чином виконувалися договори на виконання технічного обслуговування та ремонт систем газопостачання Газопроводу.

Позивач зазначав, що листом від 30.09.2013 року № 01-30/09 звертався до Обухівської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" та ПАТ "Київоблгаз", яким, керуючись Законом України "Про заходи функціонування ринку природного газу" та постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 07.03.2013 року № 227, запропонував на підставі Типового договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України укласти із Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдом" договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України, предметом якого є надання відповідачу2 у користування належного позивачу Газопроводу.

Відповідач 2 своїм листом від 22.10.2013 року № 23-3609/1 повідомив позивача, що Газопровід на підставі рішення Козинської селищної ради від 07.12.2007 року № 3-14-У був прийнятий до комунальної власності територіальної громади смт. Козин та переданий на баланс ПАТ "Київоблгаз" для здійснення його експлуатації згідно з актом приймання-передачі № 63 від 20.08.2008 року. Крім того, 22.05.2013 року між ПАТ "Київоблгаз" та Козинською селищною радою було укладено Договір на господарське відання складовими ЄГТСУ, згідно з яким відповідач 1 передав відповідачу 2 у господарське відання газопроводи, в тому числі газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин протяжністю 7400 м.

Однак, на адвокатський запит від 07.11.2013 року № 05-07-11 представника позивача відповідачем 1 із супровідним листом № 1154 від 14.11.2013 року було надано копію рішення Козинської селищної ради 14 сесії V скликання від 07.12.2007 року № 3-14-У "Про прийняття до комунальної власності селищної ради газопроводу високого тиску з подальшою безкоштовною передачею його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ" (надалі - Рішення), акт № 63 приймання-передачі основних засобів, розташованих в Обухівському районі Київської області від 20.08.2008 року (надалі - Акт) та Договір на господарське відання складовими Єдиною газотранспортної системи України від 22.05.2013 року (надалі - Договір), з яких позивачу стало відомо про заперечення та порушення відповідачами його права власності на Газопровід, а саме прийняття відповідачем1 належного позивачу майна до комунальної власності, передачу його відповідачу2 без відповідних правових підстав, що призвело до неможливості здійснення позивачем правомочностей власника Газопроводу.

Відповідачем 1 на засіданні 14 сесії V скликання 07.12.2007 року № 3-14-У було прийняте Рішення про безоплатне прийняття до комунальної власності від Головного управління капітального будівництва Київської облдержадміністрації газопроводу високого тиску від м. Обухів до смт. Козин загальною вартістю 1630608 грн., збудованого за державні кошти та безоплатну передачу в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ газопроводу високого тиску від м. Обухів до смт. Козин загальною вартістю 1630608 грн.

Таким чином, позивач стверджував, що вищенаведеним спірним рішенням відповідач 1 прийняв у комунальну власність Газопровід, який в судовому порядку визнано власністю позивача, а також передав його в оперативне управління відповідачу 2, тобто здійснив розпорядження належним позивачу майном без достатніх правомочностей.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, позивач стверджував, що з дати набуття законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 26.11.2009 року у справі №19/228-09 право власності позивача на Газопровід є встановленим і абсолютним, тому є непорушним і підлягає захисту.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У зв'язку з чим, позивач просить визнати незаконним та скасувати Рішення Козинської селищної ради 14 сесії V скликання від 07.12.2007 року № 3-14-У "Про прийняття до комунальної власності селищної ради газопроводу високого тиску з подальшою безкоштовною передачею його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ".

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Також, оскільки спірним Рішення ради Газопровід передано відповідачу2 в оперативне управління, на підставі чого укладено Договір на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України від 22.05.2013 року, за яким Козинською селищною радою (відповідачем1) передано Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" в особі Обухівської філії по експлуатації газового господарства Газопровід (п. 8 Додатку № 1) на праві господарського відання, позивач, посилаючись на відсутність у відповідача1 прав власника Газопроводу, відповідно і повноважень щодо передачі його в господарське відання відповідачу2, керуючись ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України просить суд визнати недійсним Договір на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України від 22.05.2013 року, укладений Козинською селищною радою та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" в особі Обухівської філії по експлуатації газового господарства, в частині пункту 8 Додатку № 1.

Козинська селищна рада (відповідач1) проти позову заперечувала у відзиві на позов. В обґрунтування своїх заперечень відповідач1 зазначив, що за спірним Рішенням ради у зв'язку з виробничою необхідністю було передано від Головного управління капітального будівництва Київської облдержадміністрації в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин, який був збудований за державні кошти загальною вартістю 1 630 608 грн., а також безоплатно передано зазначене майно в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ.

Відповідач 1 зазначав, що газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин, який був збудований за державні кошти загальною вартістю 1 630 608 грн., про який йде мова у прийнятому ним спірному Рішенні ради, не має жодного відношення до ТОВ "Трейдом" та/або АТ "КПМК-2", не будувався ними і не перебував у власності останніх. В рішенні Господарського суду Київської області від 26.11.2009 року у справі №19/228-09 мова йде про інше майно (з іншими ознаками) - газопровід високого тиску м.Обухів-Сосновий бір довжиною 7400 п.м. вартістю 195 005,00 грн. і з огляду на зміст судового рішення та наданих позивачем доказів, відсутні підстави стверджувати, що це одне й те ж майно.

З листа вих.№01-14/11 від 14.11.2013 року самого ж позивача, на який він посилається в позові, мова йде про те, що "ТОВ "Трейдом" є власником газопроводів високого та середнього тиску, розташованих в Обухівському районі Київської області, тобто декількох газопроводів.

Таким чином, відповідач 1 стверджував, що позивач не навів належних доказів , що предметом спору є один і той же самий об'єкт нерухомого майна - Газопровід, що спростовує факт порушення прав позивача.

З метою належної експлуатації складових ЄГТСУ, між Козинською селищною радою та ПАТ "Київоблгаз", в особі Обухівської філії по експлуатації газового господарства, було укладено договір на господарське відання складовими ЄГТСУ від 22.05.2013 року (далі - Договір), згідно з яким відповідачу2 передані в господарське відання газорозподільні мережі та інші організаційно і технологічно пов'язані з ними об'єкти та споруди, що перебувають в комунальній власності відповідача1, в тому числі газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин протяжністю 7938 м. (п. 8 додатку №1 до Договору).

Відповідач 2 пояснив, що раніше вказаний газопровід, що призначений для газопостачання смт. Козин загальною вартістю 1 630 608 грн., на підставі рішення 14 сесії Козинської селищної ради V скликання від 07.12.2007 року № 3-14-У був прийнятий до комунальної власності Козинської селищної ради від Головного управління капітального будівництва Київської облдержадміністрації як такий, що збудований за державні кошти, та передаий в оперативне управління ПАТ "Київоблгаз" для здійснення його експлуатації згідно з актом приймання-передачі №63 від 20.08.2008 року.

В ході розгляду спору було досліджено надані докази та встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 26.11.2009 року у справі №19/228-09 вирішено спір між ТОВ "Трейдом", якому Газопровід було передано до статутного капіталу учасником - АТ "Київська пересувна механізована колона-2". Спір виник у зв'язку з тим, що учасник - АТ "Київська пересувна механізована колона-2", передавши до статутного капіталу ТОВ "Трейдом" в якості внеску майно - Газопровід, почав заперечувати набуття останнім права власності на таке майно, що суперечить положенням чинного законодавства. Тобто фактично спір виник між двома особами у зв'язку з запереченням однією факту набуття іншою права власності на передане до статутного фонду майно. Відповідний спір був вирішений судом в межах досліджуваних у справі обставин щодо набуття товариством права власності на майно у з в'язку з його передачею до статутного капіталу, яке не визнавалось і заперечувалось іншою особою.

Як визначено ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, не підлягають доказуванню у даній справі встановлені в судовому рішенні у справі № 19/228-09 обставини щодо позивача - ТОВ "Трейдом", а саме набуття ним права власності на Газопровід високого тиску м. Обухів-Сосновий бір довжиною 7400 п.м. вартістю 195 005,00 грн. внаслідок передачі його до статутного капіталу АТ "Київська пересувна механізована колона-2". Однак, питання щодо набуття права власності на майно з підстав передачі його до статутного капіталу, не має значення для вирішення спору у справі, що розглядається. У справі № 19/228-09 право власності на майно визнано у зв'язку з його запереченням АТ "Київська пересувна механізована колона-2".

При цьому, в судовому рішенні у справі № 19/228-09 не досліджувалось обставин щодо набуття чи наявності у АТ "Київська пересувна механізована колона-2" права власності на Газопровід на момент його передачі до статутного капіталу. Крім того, в рішенні суду у справі № 19/228-09 мова йшла про Газопровід високого тиску м.Обухів-Сосновий бір довжиною 7400 п.м. вартістю 195005,00 грн.

Однак, як вбачається з Рішення Козинської селищної ради 14 сесії V скликання від 07.12.2007 року № 3-14-У "Про прийняття до комунальної власності селищної ради газопроводу високого тиску з подальшою безкоштовною передачею його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ", ще в 2007 році, тобто до винесення рішення у справі № 19/228-09, відповідачем1 було прийнято до комунальної власності " газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин, який був збудований за державні кошти загальною вартістю 1630608 грн.

Надані позивачем в обґрунтування позовних вимог договори про технічне обслуговування та ремонт систем газопостачання за 2003-2004 року з АТ "Київська пересувна механізована колона-2", а з 2005 року по 2009 рік з ТОВ "Трейдом", не містять ознак, які свідчили б про наявність у позивача права власності на Газопровід, формулювання предмету договорів "належить підприємству" не свідчить про належність саме на праві власності і не визначено підстав такої належності. Крім того, з додатків до договорів вбачається, що мова йде про вуличний газопровід газопровід високого тиску, який знаходиться в смт. Козин в житловому масиві Сосновий бір протяжністю 7970 м, з 2008 року мова йде про вуличний газопровід в тому ж місці, але протяжністю 7938 м та газопровід середнього тиску протяжністю 4025 м, в договорі за 2009 рік про газопровід високого тиску протяжністю 7938 м, мова не йде. Таким чином, укладаючи договір на 2009 рік позивач був обізнаний з відсутністю підстав для обслуговування газопроводу високого тиску протяжністю 7938 м, міг і мав довідатись, що такий газопровід переданий "Київоблгаз".

Як вбачається з рішення суду у справі № 19/228-09 та спірного Рішення ради, в них мова йде про різні об'єкти. Однак, позивач наполягав на тому, що це один і той же об'єкт - спірний Газопровід. У зв'язку з чим, з метою встановлення ознак спірного об'єкту для можливості його ідентифікації, судом було витребувано у сторін та досліджено обставини щодо створення такого об'єкту (будівництва Газопроводу).

Позивачем було надано копії Актів приймання закінченого будівництвом об'єкта систем газопостачання від 24.11.2003 року, які, на думку позивача, спростовують твердження відповідачів про те, що відповідач 1 є власником газопроводу.

Зокрема, позивач наголошував, що за Актами приймання закінченого будівництвом об'єкта систем газопостачання від 24.11.2003 року на баланс АТ "Київська пересувна механізована колона - 2" був переданий газопровід високого тиску довжиною 7 937,55 м. п., збудованого від міста Обухів до смт. Козин Обухівського району Київської області, та технологічні складові газопроводу, які є його приналежністю. Однак, АТ "Київська пересувна механізована колона - 2" ніколи не передавало газопровід, збудований від м. Обухів до смт. Козин Обухівського району Київської області, ні відповідачу 1, ні відповідачу 2, ні Управлінню капітального будівництва Київської обласної державної адміністрації.

Як вбачається з Актів приймання закінченого будівництвом об'єкта систем газопостачання від 24.11.2003 року, такі Акти складені та підписані приймальною комісією у складі голови комісії - Нач. УКБ КОДА Гончаренко В.Б., членів комісії, представників: генерального підрядника - директора АТ КПМК - 2 - Омельяненко В.О.; субпідрядника - головного інженера КП СПМК - 1 - Манжула М.О.; експлуатаційної організації - гол. інж. Обух. ФЕГГ - Кудь С.Є.; органів Держохоронпраці - інспектора ДЮП у ГХЛ - Лисенко Ю.І.

В Актах приймання закінчених будівництвом об'єктів систем газопостачання мова йде про те, що Генеральний підрядник АТ "КПМК-2" представило для прийомки закінчений будівництвом об'єкт (елементи газотранспортної системи, в тому числі і газопровід високого тиску), документацію на які оглянула приймальна комісія у відповідності до вимог "Правил прийому закінченого будівництвом об'єктів системи газопостачання" та "Правил безпеки системи газопостачання України", здійснила зовнішній огляд об'єктів, визначила відповідність будівельно-монтажних робіт проекту, та дійшла висновку, що будівельно-монтажні роботи виконані в повному обсязі і представлений для прийомки об'єкт прийнятий замовником разом з додатковою виконавчою документацією. Також, комісія прийняла рішення про прийняття об'єктів на баланс генпідрядній організації АТ "КПМК-2" після заключення договорів на виконання технічного обслуговування і ремонту систем газопостачання з Обухівською ФЕГГ.

Таким чином, зі змісту Актів вбачається, що об'єкти були прийняті комісією, створеною замовником - Управлінням капітального будівництва Київської обласної державної адміністрації разом з виконавчою документацією, АТ "КПМК-2" виступало генеральним підрядником будівництва, а не замовником, тому є особою якій замовлено створення відповідного майна, а не особою, яка створила майно.

Згідно зі ст. 876 Цивільного кодексу України в редакції на момент створення майна (прийняття в експлуатацію збудованого Газопроводу, 24.11.2003 року) власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт до їх здачі замовникові є підрядник.

Відповідно, після здачі робіт замовнику, останній набуває право власності на об'єкт будівництва у відповідності до ст. 331 Цивільного кодексу України.

Балансоутримувачем є особа, яка за погодженням власника утримує на балансі майно, веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із чинним законодавством України.

Таким чином, передача майна на баланс не ототожнюється з передачею у власність і породжує правомочності щодо користування і володіння майном, правомочності ж щодо розпорядження майном залишаються у власника.

Як визначено ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Майно суб'єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна.

Згідно зі ст. 141 Господарського кодексу України до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у частині першій статті 148 цього Кодексу.

Управління об'єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб'єкти.

Кабінет Міністрів України встановлює перелік державного майна, яке безоплатно передається у власність відповідних територіальних громад (комунальну власність). Передача об'єктів господарського призначення з державної у комунальну власність здійснюється в порядку, встановленому законом.

Оскільки об'єкти було збудовано за державні кошти і замовником виступала держава в особі Управлінням капітального будівництва Київської обласної державної адміністрації, останнє і мало право розпоряджатись об'єктами. При цьому, спірне Рішення ради не має ознак розпорядження майном (які належать Управлінням капітального будівництва Київської обласної державної адміністрації), а містить лише волевиявлення ради щодо прийняття переданого уповноваженою особою об'єкту до комунальної власності.

Таким чином, оскільки за спірним Рішенням Козинської селищної ради 14 сесії V скликання від 07.12.2007 року № 3-14-У "Про прийняття до комунальної власності селищної ради газопроводу високого тиску з подальшою безкоштовною передачею його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ" прийнято у комунальну власність газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин, який був збудований за державні кошти загальною вартістю 1 630 608 грн., відповідно був державним майном, повноваження розпорядженням яким належали відповідному органу виконавчої влади - Управлінню капітального будівництва Київської обласної державної адміністрації, таке Рішення ради не порушує прав позивача.

Враховуючи встановлені обставини щодо правомірності прийняття Рішення Козинської селищної ради 14 сесії V скликання від 07.12.2007 року № 3-14-У "Про прийняття до комунальної власності селищної ради газопроводу високого тиску з подальшою безкоштовною передачею його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівське ФЕГГ", на підставі якого укладено спірний Договір на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України від 22.05.2013 року з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" в особі Обухівської філії по експлуатації газового господарства, і такий Договір стосується об'єкту, правомірно прийнятого радою до комунальної власності, відсутні підстави для визнання Договору недійсним.

Як визначено п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, враховуючи, що за наслідками розгляду спору не встановлено факту порушення прав позивача і позов не підлягає задоволенню з підстав його недоведеності та не обґрунтованості, питання про застосування позовної давності не підлягає дослідженню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 22.12.2015 року у справі № 911/3394/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 911/3394/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло