ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.2016 Справа № 907/5/16

За позовом Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, м. Ужгород

до товариства з обмеженою відповідальністю „Синтез Центр, м. Ужгород

про зобовязання виконати п. 2.2.3. договору № 79 від 20.02.2015 року щодо забезпечення доступу у складські приміщення представників митниці.

Суддя господарського суду В.В.Мокану

представники:

Позивача ОСОБА_1, довіреність № 07-70-03-1-10-35/6012 від 28.09.2015

ОСОБА_2, довіреність № 27/07-70/10-41 від 26.01.2016

Відповідача не брав участі

СУТЬ СПОРУ: Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України, м. Ужгород заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю „Синтез Центр, м. Ужгород про зобовязання виконати п. 2.2.3. договору № 79 від 20.02.2015 року щодо забезпечення доступу у складські приміщення представників митниці.

В судовому засіданні 10.02.2016 року брали участь вищевказані представники позивача та представник відповідача ОСОБА_3, директор, оголошувалась перерва відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача підтримали позовні вимоги, які обґрунтовано посиланням на факт недотримання відповідачем умов договору зберігання в частині забезпечення представникам митниці доступу до місць зберігання переданого майна.

Представник відповідача наданими поясненнями інформував, що не має можливості забезпечити доступ працівників митниці до складських приміщень, оскільки на даний момент у нього відсутні діючи договори оренди вказаних приміщень. Повідомив, що протягом всього періоду зберігання майна з 2008 року неодноразово пропонував митниці передати майно на реалізацію або забрати на склад митниці. Звернення митницею проігноровано, що призвело до виникнення у підприємства боргів, пов'язаних з витратами на оренду складів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Між Закарпатською митницею ДФС як поклажодавцем та ТОВ Синтез Центр як зберігачем 20.02.2015 року укладено договір № 79, за умовами якого поклажодавець передає на відповідальне зберігання майно, що перебуває під митним контролем, а саме, вилучені або затримані митним органом великогабаритні вантажі, великі партії майна та інше майно, що потребує особливих умов зберігання, а зберігач зобов'язується приймати на відповідальне зберігання вилучене митницею майно без права розпорядження ним.

Згідно зазначеного договору зберігач (відповідач) зобов'язався створити необхідні умови для забезпечення належного зберігання переданого йому майна та його схоронності (п. 2.2.2 договору), зберігати прийняте майно окремо від іншого до прийняття рішення по справі та/чи проведення оформлення митницею необхідних документів (п. 2.2.4), на вимогу поклажодавця забезпечувати доступ у складські приміщення представників митниці з метою вчинення дій, пов'язаних із провадженням по справі (п. 2.2.3).

Оформлені вказаним договором правовідносини сторін за своєю правовою природою є договором зберігання, регламентованим положеннями глави 66 Цивільного кодексу України.

Відповідно до інвентаризаційного опису та акту передачі від 20.02.2015 року № 441 товар прийнято відповідачем без зауважень.

Листом від 11.11.2015 року № 07-70-05/14-2205 позивач інформував відповідача, що згідно наказу Закарпатської митниці ДФС від 30.10.2015 № 58-аг Про проведення річної інвентаризації в період з 16.11.2015 по 30.11.2015 буде проведена інвентаризація майна, переданого йому на відповідальне зберігання, та просив забезпечити членам комісії доступ до майна у всіх місцях його зберігання.

Актом від 23.11.2015 року комісією, уповноваженою на проведення інвентаризації, констатована неможливість провести річну інвентаризацію товарів, переданих на відповідальне зберігання ТОВ Синтез Центр, в усіх місцях їх зберігання у зв'язку з відсутністю відповідача за юридичною адресою та перебуванням директора товариства у відрядженні (згідно отриманої у телефонному режимі інформації).

Претензією від 21.12.2015 року № 09-70-03-1-10-39/7146 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою виконати умови договору та забезпечити доступ комісії до складських приміщень.

Комісійним актом позивача від 24.12.2015 року повторно зафіксовано неможливість провести річну інвентаризацію товарів, переданих на відповідальне зберігання ТОВ Синтез Центр.

Отже, факт невиконання відповідачем передбаченого договором обов'язку забезпечувати на вимогу поклажодавця доступ у складські приміщення його представників для проведення інвентаризації підтверджено матеріалами справи.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе за договором зобов'язань є підставою для задоволення позову та зобов'язання виконати умови договору примусово.

Посилання відповідача на обставини, пов'язані з відсутністю договорів оренди, судом відхиляються, оскільки за умовами договору зберігач несе відповідальність за прийняте на зберігання майно незалежно від причини його ушкодження або втрати з моменту одержання майна від поклажодавця до закінчення його зберігання (п. 2.2.5 договору), а договір діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків ( п. 7.1).

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню з віднесенням на позивача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю „Синтез Центр (м. Ужгород, вул. Собранецька, 60, ) на вимогу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ) виконати п. 2.2.3 договору № 79 від 20.02.2015 року щодо забезпечення доступу у складські приміщення представників митниці.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Синтез Центр (м. Ужгород, вул. Собранецька, 60, ) на користь Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ) суму 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. cудового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.03.2016 року.

Суддя Мокану В.В.