ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" березня 2016 р. Справа № 903/1293/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мегабанк"

до відповідача ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 державної казначейської служби України у м. Луцьку

про стягнення 107 905,00 грн. матеріальної шкоди

Головуюча суддя Костюк С.В.

Судді Бондарєв С. В.

ОСОБА_3

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_4, дов. №3-10141/15од від 25.12.2015 року;

від відповідача: ОСОБА_5, дов. б/н від 16.07.2015 року;

3-я особа: н/з;

від прокуратури: ОСОБА_6, посв.№036270.

Права та обовязки учасникам судового процесу розяснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

Суть: Позивач ПАТ "Мегабанк" звернувся з позовом про стягнення з Державного бюджету 107 905,00 грн. матеріальної шкоди завданої незаконними діями ОСОБА_1 відділу ДВС Луцького МУЮ.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що Постановою Волинського окружного адміністративного суду у справі №876/3582/15 від 27.02.2015 року було частково задоволено позов ПАТ "Мегабанк", визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця 2-го відділу ДВС Луцького МУЮ про звільнення майна боржника з-під арешту, розшуку від 03.09.2014 року (в/провадження №44547653), в частині вимог про стягнення майнової шкоди відмовлено, оскільки зазначена заявлена передчасно та зазначено, що вимога про стягнення майнової шкоди має вирішуватись при розгляді цивільної справи №161/12387/14-ц.

При винесені Постанови суд першої та апеляційної інстанції констатували, що Постанова про звільнення майна боржника з-під арешту, розшуку (орієнтування) є неправомірною і підлягає безумовному скасуванню, оскільки державний виконавець звільнив з-під арешту транспортний засіб, на який було накладено арешт в рамках інших виконавчих проваджень, чим грубо порушив положення ст.60 ЗУ "Про виконавче провадження".

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.03.2015 року у цивільній справі №161/12387/14-ц також не вирішено питання про стягнення на користь банку шкоди. Керуючись ч.2,3 ст.380 ЦПК України ПАТ "Мегабанк" звернувся із заявою про поворот виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 14.08.2014 року у справі за позовом ПП "Професійний робочий одяг" до ПП "Лучеськ Плюс", ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19.10.2015 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ "Мегабанк" про стягнення з ПП "Професійний робочий одяг" на користь банку вартості майна в розмірі 107 905 грн. в порядку повороту виконання ухвали міськрайонного суду від 14.08.2014 року про затвердження укладеної між сторонами у даній справі мирової угоди, яка скасована ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04.11.2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 25.11.2015 року ухвалу Луцького міськрайонного суду від 19.10.2015 року залишено без змін та зазначено, що ПАТ "Мегабанк" не вправі ставити питання про поворот виконання судового рішення, а у випадку порушення своїх прав може захистити їх в порядку, передбаченому нормами законодавства.

Оскільки питання спірного транспортного засобу у цивільній справі №161/12387/14-ц вирішено, та арешт з автомобіля марки FORD Transit (вантажний) 2007 року випуску номер кузову WFXXXTTFX7Y08252 днз.АС2048АМ знято всупереч вимогам закону, що призвело до його відчуження і унеможливило задоволити вимог банку за рахунок реалізації цього автомобіля в межах процедури виконавчого провадження ВП №29667479.

Зазначений автомобіль оцінено сторонами у справі №161/12387/14-ц в сумі 107 905 грн., тому враховуючи, що транспортний засіб відчужено ПП "Лучеськ-плюс" внаслідок протиправних дій 2-го відділу ДАС Луцького МУЮ, ПАТ "Мегабанк" нанесено збитки в розмірі 107 905 грн., які просить стягнути з відповідача посилаючись на положення ст.ст.19,56 Конституції України, ст.22,1166 ЦК України, Закони України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" №4901-VI від 05.06.2012 року та Порядок виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників, затверджений ПКМ від 03.08.2011 року №845.

Відповідач у відзиві на позов вказує, що вимога позивача є безпідставною та необґрунтованою, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди діями або бездіяльністю державного виконавця є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причиново-наслідковий зв'язок між ними.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, розмір завданої шкоди відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України до збитків відносяться доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

В заявленому позові, позивач просить відшкодувати збитки (не отриману вигоду, доходи) в розмірі 107 905 грн., які виникли внаслідок незаконних дій відповідача, що унеможливило здійснити процедуру звернення стягнення на майно боржника в межах виконавчого провадження №296667179.

Статтею 58 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено процедуру визначення вартості майна боржника, однак в межах ВП №296667179, оцінка транспортного засобу не проводилась.

Розмір збитків, які вимагає позивач, не відповідає зазначеному порядку встановлення вартості майна боржника для його реалізації в рахунок погашення заборгованості перед банком.

Оскільки звернення стягнення передбачає реалізацію арештованого майна в порядку передбаченому ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження", оцінка вартості арештованого майна є лише початковою, а ціна продажу визначається в результаті проведення прилюдних торгів, розмір коштів, які передаються стягувачу на виконання рішення суду, становить суму отриману з реалізації майна з відрахуванням коштів на покриття витрат передбачених ст. 43 ЗУ "Про виконавче провадження", розподіл грошових сум здійснюється у черговості по мірі їх стягнення.

Водночас, позивач в обґрунтування розміру понесених йому збитків посилається на вартість транспортного засобу погоджену сторонами в межах укладеної між ними мирової угоди, яка затверджена ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14.08.2014 року.

З огляду на вимоги щодо визначення розміру збитків за законом, зазначене посилання не відображає втраченої позивачем вигоди або неотримання прибутку за рахунок продажу майна боржника (транспортного засобу).

Також вказує, що ВП №29667479 не припинено, в його межах здійснюється виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду, зокрема вживаються заходи щодо розшуку майна боржника на яке можливе стягнення.

При цьому зазначає, що на момент винесення постанови про звільнення з-під арешту та розшуку транспортного засобу, яка постановою окружного адміністративного суду від 27.02.2015 року визнана протиправною і скасована, ухвала суду від 14.08.2014 року, за якою боржник відчужив транспортний засіб, набула законної сили і третя особа набула право власності на дане майно в порядку ч. 1 ст. 334 ЦК України, а тому позивач не зміг би скористатися правом стягувача задовольнити свої вимоги за рахунок майна, що належить боржнику, яке передбачене ч. 4 ст. 52 ЗУ"Про виконавче провадження".

З посиланням на ст. 34 ЗУ "Про дорожній рух" вказує, що реєстрація рухомого майна не має правовстановлюючого значення, ухвалою суду від 14.08.2014 року у справі № 161/12387/14-ц п.1.2 встановлено, що з моменту підписання даної мирової угоди право власності на автомобіль перейшло до ПП "Професійний робочий одяг".

Зазначає, що наслідки винесення постанови державного виконавця про звільнення з-під арешту та розшуку транспортного засобу не мали значення в заподіянні майнової шкоди позивачу.

При цьому посилається на п.9 рекомендацій президії ВГСУ від 29.12.2007 року №045/239 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України" від 01.04.1994 року №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди". З врахуванням зазначеного в пояснені просить відмовити в позові.

Заступник прокурора області у відзиві на позов вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому вказує, що постановою адміністративного суду відмовлено у задоволені вимоги ПАТ "Мегабанк" в частині визнання дій ОСОБА_1 відділу ДВС Луцького міського управління юстиції незаконними та стягненні матеріальної шкоди в сумі 107 905 грн., завданої незаконними діями. Тому вважає, що на момент пред'явлення позову до господарського суду вже існує рішення іншого суду,яке набрало законної сили між тими ж сторонами, про той ж предмет і з тих ж підстав, що є підставою для припинення провадження у справі згідно ст. 80 ГПК України.

Питання вартості транспортного не було предметом розгляду справи №161/12387/14-ц, по якій ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14.08.2014 року була затверджена мирова угода між ПП "Професійний робочий одяг" та ПП "Лучеськ-Плюс", в якій вартість визначена за домовленістю сторін.

Позивачем не надано доказів про проведення оцінки майна в порядку визначеному Законами України "Про оцінку майна, немайнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", "Про судову експертизу", тощо.

Вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями ОСОБА_1 відділу ДВС та невиконанням рішення суду, оскільки виконання наказу господарського суду про стягнення коштів на користь банку триває.

З наведених у відзиві підстав, просить в позові відмовити.

12.03.2016 року подав додаткові пояснення на позов з врахуванням пояснень позивача від 23.02.2016 року.

Зокрема в даному поясненні вказує, що з врахуванням положень ст.ст.1173,1174 ЦК України, підставами для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою; обовязок доведення зазначених підстав покладається на позивача. Однак позивачем не доведено складу цивільного правопорушення у діях 2-го відділу ДВС Луцького МУЮ, зокрема, заподіяння відповідачем шкоди (її розміру), причинно- наслідкового зв'язку між шкодою та діями відповідача, що полягають у винесенні постанови про звільнення з-під арешту, розшуку транспортного засобу; не встановлено факту неправомірності дій державного виконавця на момент розгляду даного спору, як це передбачено ч.2,3 п.9 розяснення ВГСУ від 01.04.1994 року №02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням шкоди». В поясненні посилається на судову практику викладену в Постановах ВГСУ від 08.04.2015 року у справі №904/5033/14, від 10.06.2015 року у справі №904/4404/14, від 07.10.2015 року у справі №906/270/15.

3-я особа у відзиві на позов, зазначає, що виходячи зі змісту позовної заяви та загальних норм цивільно-правової відповідальності, позивач не обґрунтував достатнім чином факту спричинення йому матеріальної шкоди, а тому позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Також вказує, що справа з вказаним предметом спору вже розглядалось у Волинському окружному адміністративному суді.

Позивач згідно заяви №80-01-79 від 14.01.2016 року, зареєстрованої судом 18.01.2016 року за вх.№01-54/404/16, на виконання вимог ухвали суду від 17.12.2015 року надав копії: Постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2015 року у ВП №29667479; Постанови про арешт коштів боржника у ВП №29667479 від 11.01.2013 року; Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП №29667479 від 11.01.2013 року; інформацію про виконавче провадження ВП №2967479.

Згідно заяви від 26.01.2016 року №80-01-163 долучив довідку про вартість майна від 22.01.2016 року, відповідно до якої вартість колісного транспортного засобу вантажного фургону С-1 марки FORD Transit, 2007 року випуску станом на 22.01.2016 року в залежності від модифікації становить відповідно 294 510 грн., 304 070 грн., 327 120 грн.

23.02.2016 року подав додаткові пояснення з врахуванням відзиву відповідача та 3-ї особи. До пояснення додані документи в підтвердження виконання виконавчого листа Київського райсуду м.Харкова №2018/6-21 від 01.04.2014 року про стягнення з позичальника - ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором в сумі 328 759,37 дол. США та 285 907,62 грн., по якому ПП Лучеськ Плюс виступило поручителем.

14.03.2016 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ставиться вимога залучити у якості співвідповідача ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області та стягнути з відповідача-1 294 510 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями ОСОБА_1 відділу Державної виконавчої служби Луцького міського ОСОБА_2 юстиції в рахунок відшкодування матеріальної шкоди шляхом безспірного списання цієї суми органами Державної казначейської служби з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України на відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Заяву про збільшення суми позову обґрунтовує тим, що реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи становить 294 510 грн. враховуючи, що транспортний засіб відчужено ПП «Лучеськ-плюс» внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 відділу ДВС Луцького МУЮ, тому ПАТ «Мегабанк» завдано збитки в розмірі 294 510 грн., які слід стягнути з відповідача. Щодо залучення відповідачем казначейської служби посилається на ст.25 та Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржника, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

До заяви долучає докази її направлення сторонам по справі та прокурору.

Враховуючи зазначене клопотання та судову практику щодо стягнення шкоди завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень, суд задовольняє заяву позивача, залучає ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області відповідачем по справі.

Керуючись ст.24,38,77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

Ухвалив

1.Відкласти розгляд справи на 22.03.2016 року на 14:30 год.

2.Залучити відповідачем-2 по справі №903/1293/15 ОСОБА_2 Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області (43021, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Стрілецька,4а).

3.Управлінню Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, як відповідачу -2, надати суду пояснення по суті заявлених позивачем вимог.

Головуюча суддя С. В. Костюк

Судді С.В. Бондарєв

ОСОБА_3