ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.03.2016 Справа № 920/21/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Комуненерго, м. Суми;

до відповідача: Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради,

м. Суми;

про стягнення 38 518 грн. 00 коп.

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: дир. ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 27 від 05.01.2016);

при секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 38 518 грн. 00 коп. заборгованості, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору підряду від 30.06.2011 № 12, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Прдставник позивача в судове засідання надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 38 518 грн. 00 коп. заборгованості, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник відповідача надав письмовий відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд вважає, що сторонам створені всі належні умови та є підстави для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

30.06.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір підряду № 12 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору Замовник (відповідач) доручив, а Підрядник (позивач) прийняв на себе обовязок проводити роботи по технічному обслуговуванню побутових стаціонарних електроплит в житлових будинках, що знаходяться на обслуговуванні Замовника, згідно з Додатком № 1 до Договору, а Замовник, в свою чергу, прийняв на себе обовязок прийняти виконану роботу Підрядником та оплатити її.

Позивач зазначає, що на виконання п. 1.1 Договору, позивач протягом квітня-серпня 2015 року виконував роботи з технічного обслуговування побутових стаціонарних електроплит в житлових будинках, що знаходились на обслуговуванні відповідача.

Загальна вартість виконаних позивачем робіт за Договором становить 49 122 грн. 00 коп., з яких:

- за квітень 2015 року 6 912,00 грн.;

- за травень 2015 року 13 068,00 грн.;

- за червень 2015 року 10 476,00 грн.;

- за липень 2015 року 10 386,00 грн.;

- за серпень 2015 року 8 280,00 грн.

Відповідно п. 4.2 Договору, Замовник проводить розрахунок з Підрядником за виконану роботу, яка відображається в підписанні актів виконаних робіт, по рахунку, виставленому Підрядником.

Замовник, протягом 20 (двадцяти) календарних днів підсля підписання актів виконаних робіт оплачує виконані Підрядником роботи шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок Підрядника (п. 4.3 Договору).

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що на виконання умов Договору та в підтвердження виконаних робіт з технічного обслуговування побутових стаціонарних електроплит в житлових будинках відповідача позивач склав та надав на погодження і підписання акти виконаних робіт (послуг) з березня серпень 2015 року на загальну суму 49 122,00 грн.

Позивач зазначає, що одночасно з актами, позивач передав відповідачу податкові накладні з податку на додану вартість, жодних претензій з боку відповідача на якість виконаних робіт не надходило, а податкові накладні прийняті до виконання і відповідачем не корегувались.

Судом встановлено, що відповідачем акти виконаних робіт (послуг) були підписані.

З матеріалів справи вбачається, що позивач листами № 10 від 09.06.2015, № 13 від 10.07.2015, № 16 від 04.08.2015, № 17 від 03.09.2015 просив відповідача в добровільному порядку оплатити заборгованість за Договором № 12 від 30.06.2011, проте відповідач відповіді на них не надав.

В судове засідання представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої станом на 10.03.2016 заборгованість становить 38 518 грн. 00 коп.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняту роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином свої зобовязання, відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України - допустив прострочення грошового зобовязання.

Таким чином, на день розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем по вищезазначеному договору, із врахуванням часткової оплати складає 38 518 грн. 00 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процессуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, так як рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження заперечень проти вимог позивача, тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи на підставі наявних в справі доказів та положень чинного цивільного законодавства, вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 526, 837, 853 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві за рахунок відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп. відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 549-552, 837, 853 Цивільного кодексу України, ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради (40000, м. Суми, вул. Горького, б. 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Комуненерго (40030, м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, б. 63 Б, кВ. 16, ) 38 518 грн. 00 коп. основного боргу, 1 218 грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.03.2016.

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА