РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/33013/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК "Національні інвестиції" Волощука І.Г.

до 1) Публічного акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "ГЛОБАЛ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТ-КОНСАЛТИНГ"

про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Іванов А.О. - довіреність № 102/03 від 21.12.2015 року;

від відповідача 1: Білічак Х.В. - довіреність від 13.01.2016 року;

від відповідача 2: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК "Національні інвестиції" Волощука І.Г. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "ГЛОБАЛ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ "ІНВЕСТ-КОНСАЛТИНГ" про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, а саме зобов'язати відповідачів повернути позивачу отримані згідно акту приймання-передачі документації: оригінал Кредитного договору № 95-15 від 31.03.2015 року; оригінал Договору іпотеки від 31.03.2015 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О. В. за реєстровим № 367; оригінал Договору № 2210/290/000676 добровільного страхування майна від року; оригінал квитанції про сплату страхового платежу; балансові виписки по рахунках № 15, 15, 15; Витяги з Державного реєстру речових прав про реєстрацію іпотеки № 35733848, 35735351 від 31.03.2015 року; витяги з Державного реєстру речових прав про реєстрацію обтяження № 35722087, 35734652 від 31.03.2015 року; лист № 26 від 27.03.2015 року про надання кредиту; листи № 1 від 31.03.2015 року та № 2 від 08.04.2015 року на перерахування кредитних коштів; техніко-економічне обґрунтування повернення кредиту; Протокол № 26/03 загальних зборів Учасників від 26.03.2015 року; Довідку ПАТ "АРКАДА" № 895/4 від 03.04.2015 року; довідку ДПІ № 2199/10/26-51 -23-27; Анкету Позичальника юридичної особи з Додатком № 1; Копії витягів 3125536, 26382105, 8490065, генерального плану, Виписки з ЄДР, довідки ДПІ 23-43/3-334, договору купівлі продажу нотаріального від 28.04.10р., свідоцтва на право власності від 30.08.11р., паспортів та ІПН фізосіб ОСОБА_7, ОСОБА_5, техпаспорта та стягнення судового збору у розмірі 1 218, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2016 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 03.02.2016 року.

21.01.2016 позивач через відділ діловодства суду подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

01.02.2016 відповідач-1 через відділ діловодства суду подав заперечення на позовну заяву.

03.02.2016 представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 17.02.2016 року.

16.02.2016 позивач через відділ діловодства подав письмові пояснення на заперечення відповідача.

17.02.2016 представник позивача в судовому підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 613 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" до категорії неплатоспроможних" Банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 прийнято рішення № 172 про запровадження з 18.09.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Банк.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігоря Григоровича. Тимчасову адміністрацію в Банк було запроваджено строком на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення тимчасової адміністрації було здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, та виявлено ряд правочинів, укладених між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2, який діяв від імені відповідача-1 (повірений) щодо відступлення права вимоги, які є нікчемними з підстав, визначених ч. З ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб:, а саме: Договір № 95-15-1 відступлення права вимоги від 01.09.2015 року (далі Договір відступлення) та Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 31.03.2015 року, посвідчений 02.09.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. за реєстровим № 1396 (далі - Договір відступлення іпотеки).

У відповідності Договору відступлення між позивачем та відповідачем-2 було укладено акт приймання-передачі Документації від 02.09.2015 року, відповідно до якого позивач передав відповідачу-2 оригінали договорів, супровідних документів та копії матеріалів кредитної справи.

Позивач вважає, що вищевказані правочини щодо відступлення права вимоги підпадають під критерії нікчемності, визначені п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме окремому кредитору було передано майно (майнові права вимоги) позивача, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частина 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить виключний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Відповідно до пунктів 1, 2 5, 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на які посилається позивач, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

01.09.2015 року та 02.09.2015 року між позивачем та відповідачем-1 укладено Договір № 95-15-1 відступлення права вимоги від 01.09.2015 року щодо передачі відповідачу-1 права вимоги за Кредитним договором від 31.03.2015 року № 95- 15, укладеним між позивачем та ТОВ "БК "АЗУР ГРУП" та Договір про відступлення прав за Договором іпотеки від 31.03.2015 року, укладеним 02.09.2015 року посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 367.

Таким чином, відповідач-1 набув права вимоги за Кредитним договором № 95-15 від 31.03.2015 р. та Договором іпотеки від 31.03.2015 року, що укладений для забезпечення виконання умов даного кредитного договору.

Право вимоги за кредитним договором набуте відповідачем за номінальною вартістю боргу, який мав боржник (ТОВ "БК "АЗУР ГРУП") заданим кредитними договором.

Відповідачем-1 здійснена повна оплата відступлених прав вимоги, тим самим повністю погасивши заборгованість боржника за кредитним договором.

За таких обставин, жодна з ознак нікчемності, які зазначені позивачем, не може бути застосована до даного Договору, оскільки позивач не здійснював безоплатне відчуження майна на користь відповідача-1, не приймав на себе зобов'язання перед відповідачем-1 без встановлення обов'язку відповідача-1 щодо вчинення відповідних майнових дій, не відмовлявся на користь відповідача-1 від власних майнових вимог.

З огляду на це, відсутня ознака нікчемності договорів, передбачена пунктом 1 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Слід зазначити, що позивач до дня визнання банку неплатоспроможним не приймав на себе зобов'язання перед відповідачем-1, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Суду не надано доказів того, що не наведено доказів на підтвердження того, що укладення спірних договорів із відповідачем-1 мало наслідком визнання банку неплатоспроможним. Відсутні і докази того, що внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги, за якими здійснена повна оплата, а отже повністю погашена заборгованість боржника перед банком за номінальною вартістю боргу, стало неможливим виконання грошових зобов'язань перед кредиторами.

Позивач не приймав на себе зобов'язання перед відповідачем-1 (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги не виникли жодні зобов'язання щодо забезпечення вимог, прийняті банком перед відповідачем -1 у вигляді застави, поруки, гарантії, притримання, факторингу тощо.

Позивач не укладав з відповідачем-1 правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання відповідачу-1 як кредитору переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Уклавши Договір № 95-15-1 відступлення права вимоги від 01.09.2015, за якими відповідач-1 оплатив за них суму 30 934 000,00 грн., відповідач-1 не отримав будь-які переваги (пільги) як кредитор банку, оскільки відповідач-1 не є кредитором банку, а сам факт набуття відповідачем-1 прав вимоги за номінальною вартістю та оплата їх повної вартості не є перевагою або пільгою, наданою відповідачу-1.

З огляду на це, відсутня ознака нікчемності договорів, передбачена пунктом 7 частини З статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Таким чином, зазначені в позовній заяві договори не містить ознак нікчемності з підстав, що викладені вище. А тому, позовна вимога про застосування наслідків нікчемності правочинів не може бути задоволена, так як зазначені в ній правочини не є нікчемними.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним Договору про участь у будівництві та передачі функцій замовника №13-10/15 ПР від 01.12.2014 не є законними, обґрунтованими та доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суддя -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 23.02.2016 року.