ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.03.16р. Справа № 904/618/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення у розмірі 254 320,00грн., 3% річних у розмірі 43,71грн., інфляційних у розмірі 80,92грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015р. у справі №904/9275/15 було стягнуто з відповідача 5 780,00грн. заборгованості з орендної плати, 578,00грн. штрафу, 69 360,00 грн. неустойки у розмірі подвійної плати, 358,20грн. 3% річних, 3 462,22 грн. інфляційних втрат. У зв"язку з тим, що відповідач не повернув орендоване приміщення та не сплатив заборгованість, стягнуту за даним рішенням, позивач донарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення, 3% річних та інфляційні.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.63), що підтверджується повернутими конвертами "Укрпошта" (а.с.52-54, 60-62), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

19.02.2016р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із неможливістю з"явитись у судове засідання, призначене на 10.03.2016р.

Враховуючи те, що відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, суд вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки за наявними у справі матеріалами суд не вбачає підстав дійти висновку, що позивач не мав можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника або з"явитись особисто.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015р. у справі №904/9275/15 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ, до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ, про стягнення заборгованості у сумі 79 538, 42 грн. за договором оренди встановлено, що 01.09.2013р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, орендар) був укладений договір оренди нерухомого приміщення № 131212, за умовами якого орендодавець зобов"язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування частину приміщення №58 (далі - орендоване приміщення), розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2.1. договору передача орендованого приміщення здійснюється з моменту укладення договору за актом приймання - передачі. Розмір орендної плати складає 5 780,00 грн. в місяць (п.4.1. договору).

Пунктом 4.2. договору встановлено, що орендна плата сплачується щомісячно до 05 числа поточного місяця передплатою за поточний місяць.

У відповідності до п.4.6. договору даний договір автоматично втрачає свою силу та вважається розірваним, без яких-небуть повідомлень зі сторони орендодавця, у випадку не виконання орендарем умов п.п.4.1., 4.2., 4.3., 4.4., у цьому випадку орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення негайно.

Орендар зобов'язаний своєчасно проводити орендні платежі (п.6.2. договору).

Пунктом 7.1. договору встановлено, що у разі порушення умов договору орендодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку. У цьому випадку орендар звільняє приміщення негайно.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

01.09.2013р. сторонами підписано акт приймання - передачі в оренду приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Також даним рішенням встановлено, що відповідач в порушення вимог п.4.2. договору не сплатив орендну плату за вересень 2013р., у зв"язку з чим позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути орендоване приміщення за актом приймання - передачі на підставі п.4.6. договору, а також оплатити грошові кошти у розмірі 291 781,86 грн. за договором оренди. Однак відповідач відповіді на вимоги не надав, суму боргу не оплатив, акт приймання - передачі не підписав.

Оскільки п.п.4.6., 7.1., 8.4. договору передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, договір оренди вважається розірваним.

Орендарем порушено вимоги договору, а саме п.п.4.2., 4.6., 6.2., 7.1. договору, не сплачено орендну плату у визначені строки, не повернуто нежитлове приміщення у визначений термін, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у сумі 5 780,00 грн.

Крім того, рішенням встановлено, що позивачем правильно нараховано штраф у розмірі 578,00грн., неустойку у розмірі подвійної плати (ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України) за період з 06.09.2013р. по 06.03.2014р. у розмірі 69 360,00грн., 3% річних за період з 06.09.2013р. по 30.09.2015р. у розмірі 358,20 грн. та інфляційні з жовтня 2013р. по вересень 2015р. у розмірі 3 462,22 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015р. у справі №904/9275/15 (набрало законної сили 19.12.2015р.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 5 780,00грн. заборгованості з орендної плати, 578,00грн. штрафу, 69 360,00 грн. неустойки у розмірі подвійної плати, 358,20грн. 3% річних, 3 462,22 грн. інфляційних втрат, 1 233,22грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.56-59).

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Оскільки відповідач не повернув орендоване приміщення та не сплатив заборгованість, стягнуту за даним рішенням, позивач донарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення, 3% річних та інфляційні.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не повернув позивачу орендоване приміщення, у зв"язку з чим останній донарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення у розмірі 254 320,00грн. за період з 06.04.2014р. по 06.02.2016р.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що неустойка нарахована правильно та підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 9 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013р. "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. За змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.11.2012 № 5011-32/5219-2012). Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 № 12/207, від 23.01.2012 № 37/64.

Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з 01.10.2015р. (у справі №904/9275/15 період взято по 30.09.2015р.) по 31.12.2015р. складають 43,71грн. (сума та період взяті правильно) та підлягають до стягнення, а інфляційні з жовтня (у справі №904/9275/15 період взято по вересень 2015р.) по грудень 2015р. складають 80,92грн. (сума та період взяті правильно) та підлягають до стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення у розмірі 254 320,00грн. (двісті п"ятдесят чотири тисячі триста двадцять), 3% річних у розмірі 43,71грн. (сорок три грн. 71коп.), інфляційні у розмірі 80,92грн. (вісімдесят грн. 92коп.) та 3 816,67грн. (три тисячі вісімсот шістнадцять грн. 67коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.І. Петрова