номер провадження справи 2/3/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 Справа № 908/79/16

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лавр-2007», м. Запоріжжя,

про стягнення 13594,37 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №05 від 05.01.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №1 від 27.01.2016 р.;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Комунальне підприємство Водоканал з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лавр-2007» 13594,37 грн. за безоблікове водокористування за договором про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 8501 від 01.11.2007р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між позивачем та відповідачем укладено договір № 8501 від 01.11.2007 р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації. 04.09.2013р. за результатами технічного обстеження водопроводу відповідача встановлено факт водоспоживання засобом обліку марки Січ-15х, № 481230, який не пройшов держповірку, у звязку з чим позивач згідно п. 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України визначив відповідачу обсяги водоспоживання та водовідведення розрахунковим способом за період з 18.06.2013 р. по 30.07.2013 р. в сумі 13594,37 грн., про що складено акт від 04.09.2013 р. № 32 та виписано акт-рахунок від 04.09.2013 р. № 8501/1 на оплату 13594,37 грн. Відповідач суму заборгованості за актом-рахунком не сплатив, тому позивач просить стягнути її в судовому порядку.

17.02.2016 р. до господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позовні вимоги не визнав та заперечив факт безоблікового користування водою. Відповідач вказує, що тільки у випадку тривалості повірки лічильника понад місяць згідно п. 5.14 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», обєм води визначається відповідно до п. 3.3 цих правил, а саме за пропускною спроможністю труби, однак в даному випадку повірка тривала один день, адже 04.09.2013р. позивачем був складений акт технічного обстеження № 32, в якому було зазначено про необхідність проведення повірки, а вже 05.09.2013 р. ТОВ «Теплотехнік і К» виконало повірку прибору Січ-15х. № 481230. Отже період повірки не тривав понад місяць. Також відповідач не погоджується з розрахунковим періодом, за який предявлено до стягнення заборгованість. Так, він зазначає, що відповідно до п. 5.1 договору основним документом на оплату є акт. Позивач у позовній заяві бере до уваги розрахунковий період з 18.06.2013 р. (з дня виписки останнього акту-рахунку № 27974 від 17.06.2014 р.) по 30.07.2013 р., тобто за 43 доби. Але останній акт-рахунок у спірному періоді був виписаний 11.07.2013 р. № 35345. Отже, період безоблікового споживання складає 19 діб і позивач неправильно здійснив розрахунок за спожиту воду.

Позов заявлено на підставі ст., ст. 526, 629 ЦК України, ст., ст. 173, 174, 193 ГК України, ч.2 ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п. п. 3.3, 5.1, 5.4, 5.14 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, умов договору № 8501 від 01.11.2007 р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2016 р. порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження № 2/3/16, призначено розгляд справи на 11.02.2016 р.

В судовому засіданні оголошувались перерви до 18.02.2015 р. та до 25.02.2016р.

В судовому засіданні 25.02.2016р. були присутні представник позивача і відповідача. З їх заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 25.02.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.11.2007 р. між комунальним підприємством Водоканал (далі водоканал, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лавр-2007» (далі абонент, відповідач у справі) укладено договір № 8501 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

За умовами п. 1.1 договору водоканал забезпечує абоненту подачу води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: перукарня пр. Леніна буд. 182-а, перукарня вул. Кремлівська буд. 19, перукарня пр. Леніна буд. 187, перукарня пр. Леніна буд. 186-а, перукарня бульвар Центральний буд. 3, чоловічий зал і офіс бульвар Центральний буд. 3.

Пункт 3.2.1 договору встановлює обовязок абонента своєчасно оплачувати йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з договором та нормативними документами, вказаними у п. 1.1 договору.

Пунктом 3.2.3 договору передбачено, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений водоканалом термін або розміщенні абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування...», «Правил експлуатації...» водопостачання абонента вважається безобліковим, а втрати води і обєм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6 та 21.5 «правил користування...», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Відповідно до п. 5.1 договору основним документом на оплату є акт.

У відповідності до п. 2 договору дія договору встановлена з 01.11.2007 р. по 31.12.2011 р. з пролонгацією на наступний рік, якщо жодна сторона за місяць до закінчення строку дії договору письмово не заявить про припинення його дії.

Доказів припинення дії договору сторони не надали, отже його умови є чинними на момент розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, що водолічильник Січ-15 х № 481230 в нежитловому приміщенні за адресою пр. Леніна, буд 187, м. Запоріжжя був встановлений та опломбований 17.01.2008 р., що підтверджується актом від цієї дати. В акті технічного обстеження водопроводу від 17.01.2008 р. зазначено, що представником КП Водоканал за участю представника відповідача ОСОБА_3 було проведено технічне обстеження водопроводу та сантехнічного обладнання обєкту за адресою: пр. Леніна, буд 187, м.Запоріжжя, але споживачем за вищевказаною адресою вказаний ТОВ «Аріал». Проте, судом встановлено, що на момент виписки акту технічного обстеження водолічильника Січ-15 х № 481230 від 17.01.2008р. нежитлове приміщення за адресою пр. Леніна, буд 187, м. Запоріжжя належало на праві власності відповідачу по справі ТОВ «Лавр-2007», що підтверджується договором купівлі-продажу № 3208 від 17.08.2007 р., за яким ТОВ «Аріал» передав у власність ТОВ «Лавр-2007» нежитлове приміщення за адресою м. Запоріжжя, проспект Леніна, будинок № 187. Даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №4465705 від 17.08.2007 р., відповідно до якого договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 17.08.2007 р., а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації № 15749585 від 30.08.2007р., відповідно до якого власником нежилого приміщення за вищезазначеною адресою є ТОВ «Лавр 2007» на підставі договору купівлі-продажу № 3208 від 17.08.2007р.

Суд, враховуючи пояснення представників сторін стосовно акту від 17.01.2008р., дійшов висновку, що представник водоканалу в цьому акті технічного обстеження водопроводу помилково вказав власником ТОВ «Аріал». Акт технічного обстеження водопроводу від 17.01.2008 р. з боку відповідача підписав представник відповідача ОСОБА_3, який відповідно до п. 3.2.9 договору № 8501 від 01.11.2007 р. був на той момент відповідальною особою ТОВ " Лавр-2007" за водопостачання абонента, зберігання пломб на водолічильних вузлах, вводах та водопровідних мережах абонента, забезпечення безпечних умов праці при проведенні робіт по зняттю показників облікових приладів, огляду водолічильних вузлів вводів водопроводу, водопровідних та каналізаційних мереж і споруд абонента, підписання усіх видів актів, виконання приписів представників водоканалу.

Актом технічного обстеження водопроводу від 17.01.2008 р. зафіксовано, що абонент споживає питну воду від мережі житлового будинку по вводу Ду=15 мм. На вводі після заміни труб встановлений водомір типу Січ-15х, № 481230, держповірка дійсна до кінця 1 кварталу 2008 р. Водомір в робочому стані. Прилад опломбовано до труби пломбою з відтиском «КЦУ-1». Пломби здані абоненту під розпис. Зрив пломб без письмового дозволу Водоканалу заборонений. Експлуатація не держповіреного приладу обліку не допускається.

04.09.2013 р. представниками КП Водоканал проведено обстеження водопроводу та сантехнічного обладнання обєкту за адресою: пр. Леніна, буд 187, м. Запоріжжя, що належить ТОВ «Лавр-2007», про що складені акт технічного обстеження водопроводу №32 від 04.09.2014 р. та акт-рахунок № 8501/1. В акті технічного обстеження водопроводу № 32 від 04.09.2014 р. зафіксовано, що подача холодної води абоненту відбувається від мережі житлового будинку по вводу діаметром 15 мм. На вводі встановлений засіб обліку марки Січ-15х, № 481230, держповірка 1 квартал 2008 р. Покази водоміра - 01849 м куб. Прилад припломбовано до труби пломбою з відтиском «КЦУ-1», пломба збережена. Строк державної повірки закінчився. В акті також зазначено, що відповідно до п. 5.14 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку. Так, обєм води визначається за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. На підставі вищезазначеного в акті технічного обстеження водопроводу № 32 від 04.09.2013 р. було розраховано обсяг спожитої води за період безоблікового водокористування за період з 12.07.2013 р. по 28.08.2013 р. за пропускною спроможністю труби вводу Ду=15 мм при швидкості руху води в ній 2,0 м/с протягом 24 години за добу за 43 дні в кількості 1312,704 м. куб. Вказаний акт підписаний позивачем в односторонньому порядку, абонент від підпису акту відмовився. На підставі даного акту технічного обстеження відповідачу виставлений акт-рахунок № 8501/1 від 04.09.2013 р. за безоблікове водокористування на суму 13594,37 грн.

Оскільки відповідач не оплатив нараховану йому актом-рахунком № 8501/1 від 04.09.2013 р. суму у розмірі 13594,37 грн., то 20.09.2013 р. позивач звернувся до відповідача із листом, в якому вимагав оплатити заборгованість по акту № 32 від 04.09.2013 р. та акту-рахунку № 8501/1 від 04.09.2013 р., а також надіслав відповідачу їх копії, що підтверджується описом-вкладення від 20.09.2013 р. та фіскальним чеком від 20.09.2013 р. №1956. Відповідач залишив вимоги позивача без задоволення, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 13594,37 грн., як заборгованості за безоблікове водокористування.

Зобов'язання, згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про питну воду та питне водопостачання послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обовязків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

В п. 1.1 договору сторони погодили, що вони керуються Законом України «Про питну воду та питне постачання» від 10.01.2002 р. №2918-111, діючими «Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України», затверджених наказом Держжиткомгоспа України від 1 липня 1994 №65, «Правилами приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Держбуду України від 19 лютого 2002 р. № 37, «Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скидання промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів», зареєстрованого Міністерством Юстиції України 26 квітня 2002 р. № 402/6690, «Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м. Запоріжжя», затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради № 167 від 29.05.2003 р., «Правилами експлуатації та технічними вимогами до приладів обліку питної, технічної води, промислових та госпфекальних стоків» від 20.12.1993 р., ГОСТом на воду питну 2874-82, ДБН 360-92, СНІП 2.04.02-84, «Правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України» КДП 204-12 Укр 242-95.

Пункт 9.3 договору встановлює, що у випадку прийняття компетентними органами нормативних актів, якими регулюються відносини з надання послуг за цим договором, прийняття рішень щодо змін порядку розрахунків між субєктами господарювання, нове законодавство та новий порядок поширюється на умови цього договору без узгодження його сторонами та внесення додаткових змін.

Так, станом на час проведення представником КП Водоканал технічного обстеження водопроводу відповідача 04.09.2013 р., порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення регулювався Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. № 190 (далі - Правила користування № 190), пунктом 1.1 яких встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

З огляду на зазначене, Правила користування № 190 є обовязковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил від 01.07.1994 р. втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування № 190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4 вказаних Правил № 190 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність, а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.14 Правил користування № 190 усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

Суд погоджується з позицією позивача, що при виконанні зобовязань за договором про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, з метою обліку спожитої води, визначення її вартості, учасники правочину використовують покази засобу обліку води, який повинен відповідати встановленим нормам.

Ч. 2 ст. 28 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність унормовано, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Показчиком 2012 Засоби вимірювальної техніки, занесені до державного реєстру України" затвердженого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України міжповірчий термін лічильників холодної та гарячої води кристальчастих типу Січ-15м-х, результати вимірів яких використовуються під час розрахунків в сфері побутових та комунальних послуг, встановлено 3 (три) роки. Як слідує з акту технічного обстеження водопроводу від 17.01.2008р., лічильник встановлений на водопровідних мережах відповідача 17.01.2008 р. Держповірка водоміру дійсна до кінця І кварталу 2008 року. Таким чином, термін повірки приладу обліку відповідача сплив у І кварталі 2011 року.

Разом з тим, пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, які затверджено наказом Держжитлокомунгоспу України №30 від 05.07.1995 р. встановлено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника. В даному випадку відповідно до договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 8501 від 01.11.2007 р. виробником є Комунальне підприємство «Водоканал» позивач у справі.

Відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з центрального водопостачання та водовідведення, погоджених головою Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства, головою Антимонопольного комітету України, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 р. за № 1468/21780, субєкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасне забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрології атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд.

Таким чином, контролювати термін повірки та вчиняти дії щодо періодичної повірки засобу обліку води покладено на субєктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача. На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на п. 3.2.3 договору, в якому сторони узгодили, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням Правил користування…, Правил експлуатації… водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6 та 21.5 Правил користування…, починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

Разом з тим, Правила користування… та Правил експлуатації…, які зазначені в цьому пункті, на момент проведення водоканалом перевірки та складення акту від 04.09.2013р., втратили чинність, а зміни до вказаного пункту 3.2.3 договору сторонами не вносились.

Діючі Правила користування № 190 та інші норми законодавства не містять норми, яка передбачає, що виробник у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води має проводити розрахунок витрат води згідно з п. 3.3 Правил користування №190, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Позивач не довів, що використання неповіреного засобу обліку є порушенням правил експлуатації водолічильних вузлів, за яке згідно діючого законодавства можливе застосування розрахунку обсягу води розрахунковим способом.

Тому позивач безпідставно посилається на пункт п. 3.2.3 договору у якості підстави для визначення обсягу води розрахунковим способом.

Зазначеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в постановах від 01.10.2015 р. у справі №909/1093/14 та від 23.12.2015 р. у справі №908/3025/15.

05.09.2013 р. лічильник повірено, визнано справним відповідно до довідки ТОВ «Теплотехнік і К» від 05.09.2013 р. та паспорту водолічильника Січ-15х № 1997-481230 з відміткою від 05.09.2013 р. «придатний». Даний факт позивачем не заперечується. Таким чином, механічних або інших втручань в роботу лічильника не здійснювалося, що, в свою чергу, спростовує факт безоблікового споживання води абонентом.

Відповідно до п.5.1 договору основним документом на оплату є акт.

Позивач здійснив розрахунок вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення за спірний період (з 18.06.2013 р. по 30.07.2013 р.) від дати останнього акту-рахунку № 27974 від 17.06.2013 р. за червень 2013 р.

Вказаний акт не містить даних про факт проведення уповноваженими представниками позивача контрольної перевірки технічного стану водопровідних мереж абонента, виявлення/встановлення будь-яких порушень, зокрема, порушення міжповірочного інтервалу встановленого приладу обліку, зазначення терміну усунення виявлених порушень, натомість вказаний акт свідчить про вартість наданих відповідачу послуг у липні 2013 р. Тобто зазначений акт є саме актом на оплату, а не актом, що фіксує безоблікове користування водою.

Пунктами 3.3, 3.4 Правил користування № 190 передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Згідно з п. 3.2 Правил користування № 190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Отже, самовільне водоспоживання - це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо). Самовільне приєднання до систем водопостачання приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Аналіз пункту 3.3 Правил користування № 190 свідчить про надання Водоканалу права здійснення розрахунку витрат води у разі встановлення факту безоблікового водокористування абонентом або самовільного приєднання до систем водопостачання.

Позивач доказів самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування та наявності правових підстав застосування положень пунктів 3.3, 3.4 Правил користування не довів. Натомість матеріали справи свідчать, що весь обсяг води пройшов крізь опломбований прилад обліку, який, в свою чергу, пройшов повірку, та результати повірки виявилися позитивними, тобто водомір справний та здійснює вірний облік води. Суду не надано доказів прострочення оплати абонентом наданих послуг, тобто всі платежі здійснювалися за виставленими позивачем актами-рахунками своєчасно та відповідно до показників приладу обліку.

Пунктом 5.14 Правил користування № 190, на який посилається позивач у якості підстави для визначення обсягу втрат води розрахунковим способом, встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Тобто положеннями вказаного пункту законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 13.05.2015 р. у справі №908/5707/14, від 28.05.2015 р. у справі №908/5606/14 та від 23.12.2015 р. у справі №908/3025/15.

В даному випадку позивач визначив у якості спірного періоду, за який проведено нарахування води розрахунковим способом, не період проведення повірки, а інший період (до виявлення факту використання лічильника з порушенням строку повірки).

Як вбачається з матеріалів справи, засіб обліку повірений відповідачем 05.09.2013 р. Із заявою щодо опломбування повіреного засобу обліку відповідач звернувся до позивача 15.10.2013 р., а фактично повірений прилад обліку був встановлений на водопровідному вводі тільки 22.10.2013 р., що підтверджується актом технічного обстеження водопроводу №127 від 22.10.2013 р. Отже, тривалість повірки приладу обліку становила більше місяця. Однак позивач у позові не визначив даний період як спірний, а розрахував втрати води розрахунковим способом за інший період (з 18.06.2013 р. по 30.07.2013 р.). Проте, за вересень 2013 року позивач виписав відповідачу для оплати акт-рахунок №56746 від 16.09.2013 р. на суму 21,66 грн. За таких обставин норма 5.14 Правил користування №190, на яку посилається позивач у якості підстави позову, неправомірно застосована позивачем для визначення обсягу води розрахунковим способом за спірний, вказаний у позові, період.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 13594,37 грн. за безоблікове водокористування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 01.03.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.