ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.02.2016 Справа № 905/3472/15 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини"
до За участю третьої особи1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача За участю третьої особи2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" Головне управління Державної казначейської служби України Донецької області Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

про стягнення 16974478,48грн.
Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2-представник за довіреністю;

від третьої особи1 : не зявився;

від третьої особи2 : не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" до Державного підприємства Шахтоуправління "Південнодонбаське №1 про стягнення суми основного боргу у розмірі 16726986,00грн. та суми 3% річних у розмірі 247492,48грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору №417Т/18-12п від 10.10.2012 в частині оплати вартості поставленої позивачем відповідачу продукції.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору №417Т/18-12п від 10.10.2012; специфікації до договору; накладної №280112К; довіреності на отримання цінностей від 24.12.2012; вимоги про сплату вартості поставленого обладнання від 18.05.2015 разом з доказами направлення останньої відповідачу.

Ухвалою суду від 11.12.2015 порушено провадження та до участі у справі залучена третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України Донецької області. Третю особу-1 зобовязано надати суду: належні докази на підтвердження затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань на рахунок Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (34032208) на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №417Т/18-12п від 10.10.2012; належні докази на підтвердження обліку бюджетної заборгованості Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (34032208) перед позивачем з жовтня 2012 по теперішній час на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №417Т/18-12п від 10.10.2012; належні докази реєстрації договору про закупівлю товарів за державні кошти №417Т/18-12п від 10.10.2012 в органах Державної казначейської служби України.

06.01.2016 на адресу господарського суду Донецької області надійшло клопотання від Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" про проведення судового засідання 26.01.2016 в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.01.2016 вищезазначене клопотання задоволено, проте в судове засідання призначене на 26.01.2016 зявився представник відповідачу, тому судове засідання відбувалось в звичайному режимі.

Ухвалою суду від 26.01.2016 строк розгляду справи продовжено до 23.02.2016 та залучено до участі у справі в якості третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Третю особу-2 зобовязано надати суду: письмові пояснення з посиланням на норми чинного законодавства щодо зняття бюджетної кредиторської заборгованості Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (34032208) перед позивачем з жовтня 2012 по теперішній час на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №417Т/18-12п від 10.10.2012 з обліку в органах Державного казначейства; належні докази регістрації договору про закупівлю товарів за державні кошти №417Т/18-12п від 10.10.2012 в органах Державної казначейської служби України; письмові обгрунтування з указанням підстав та з посиланням на норми чинного законодавства щодо зняття у березні 2014 року бюджетних асигнувань за бюджетної програмою КПКВК 1101200 Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств для погашення кредиторської заборгованості Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1".

Представник позивача у судове засідання 23.02.2015 з'явився та підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві у повному обсягу. Разом з тим надав акт звірки взаєморозрахунків з відповідачем за період з 10.10.2012 по 18.12.2015 на суму 16726986,00грн., підписаний позивачем та відповідачем та скріплений їх печатками

Відповідач у судове засідання 23.02.2016 з'явився та надав свої заперечення на позовну заяву. В зазначеному відзиві відповідач визнає суму основного боргу у розмірі 16726986,00грн., а проти нарахування позивачем суми 3% річних заперечує, посилаючись на відсутність останньої в облікових даних бухгалтерії підприємства. Відзив на позов про визнання суми заборгованості у розмірі 16726986,00 грн. підписаний директором відповідача.

Представник третьої особи-1 у судові засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Представник третьої особи-2 у судове засідання 23.02.2016 не з'явився, проте надав пояснення по суті позовних вимог. Зі змісту пояснень третьої особи-2 вбачається, що відповідно до плану асигнувань загального фонду держбюджету (зі змінами) на 2012 рік за бюджетною програмою КПКВК 1101200 "Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання" Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" були передбачені показники у сумі 236826,5 тис.грн., в тому числі за напрямками фінансування на технічне переоснащення вугледобувних підприємств 212543,8 тис.грн. Станом на 01.01.2013 за КПВК 1101200 Державне підприємство "Шахтоуправління Південнодонбаське №1" профінансовано за напрямком на технічне переоснащення у сумі 28242,8 тис.грн.

Представники позивача та відповідача клопотань щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши їх пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

10.10.2012 між Державним підприємством "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1"(відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" (позивач, учасник) підписаний договір №417Т/18-12п про закупівлю товарів за державні кошти.

Згідно з п.1.1 договору учасник забов'язується у 2012 році поставити замовнику товари, зазначені в специфікації, а замовник-прийняти і оплатити такі товари, а саме Вузли до машин та устаткування для добувної промисловості та будівництва (переоснащення 12 західної лави пласта С18), код Державного класифікатора продукції: 29.52.6; Кількість товарів складає 1 одиницю (п.1.2 договору).

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків(п.1.3 договору).

Ціна договору становить 16726986,00грн., у тому числі податок на додану вартість 20%- 2787831,00грн.(п.3.1. договору). Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п.3.2 договору).

Між сторонами підписана специфікація, в якій зазначено загальну вартість пропозиції, а саме 16726986,00грн. та кількість поставки. Остання підписана сторонами, скріплена їх печатками та містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з умов договору, розрахунки проводяться шляхом 50% попередньої оплати протягом 5 банківських днів від дати виставлення рахунку по факту отримання повідомлення від Замовника про можливість оплати вартості товару, та 50% по факту виготовлення партії товару протягом 5 банківських днів від дати отримання Замовником від Постачальника повідомлення про готовність товару до поставки, яка здійснюється на підставі рахунку(п.4.1. договору).

Відповідно до п.5.1. договору строк поставки товарів: протягом 90 календарних днів з моменту отримання 50% передплати. Місце поставки товарів: на умовах DDP (згідно ІНКОТЕРМС-2010) 85670, Донецька обл., м.Вугледар, вул.Магістральна,4, Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1"(п.5.2. договору).

Договір набирає чинності з моменту підпису сторонами і діє до 31.12.2012 (п.10.1. договору).

Договір підписаний сторонами, скріплений їх печатками та міститься в матеріалах справи.

Також між сторонами підписана специфікація до договору на загальну суму 16726986,00 грн.

Відповідно до матеріалів справи, позивач здійснив поставку відповідачу обладнання

на суму 16726986,00грн., що підтверджуються наявною в матеріалах справи накладною від №280112К від 28.12.2012.

Вищезазначена накладна підписана сторонами та її копія містяться в матеріалах справи.

Відповідач вищезазначене обладнання отримав, про що свідчить особистий підпис його представника за довіреністю №12ААД №134455 від 24.12.2012 на видатковій накладній №280112К, жодних заперечень чи зауважень не вказав.

В якості підстави поставки, у видатковій накладній та у довіреності на отримання товаро-матеріальних цінностей, сторонами зазначено договір №417Т/18-12п від 10.12.2012.

Спору щодо підстав поставки та факту поставки товару позивачем та отримання його відповідачем між сторонами не має, про що також свідчить відзив відповідача.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що умовами договору, сторонами погоджено, що розрахунки за товар здійснюються покупцем на умовах 50% попередньої оплати (п.4.1. договору). Разом з тим, відповідно до п. 1.1 договору постачальник взяв на себе зобовязання здійснити поставку обладнання протягом 2012 року. Отже, позивач, не отримавши попередню оплату погодженої вартості товару, здійснив поставку товару, який, в свою чергу, відповідачем був прийнятий.

Відповідно до ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 Цивільного кодексу України у.

Згідно з ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Отже, внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобовязань та ст. 692 Цивільного кодексу України обовязок відповідача в повному обсязі оплатити поставлений товар за видатковою накладною: №280112К виник з дати отримання товару.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі № 904/4451/13 та постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014 у справі № 904/4451/13.

Відповідачем виписана довіреність 24.12.2012 на отримання товару від позивача на отримання товарно-матеріальних цінностей за Договором №417Т, що свідчить про наявність письмового погодження на дострокову поставку товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не здійснено розрахунок за поставлений товар позивачем. Хоча, зі змісту пояснень Міністерства енергетики та вугільної промисловості України вбачається про затвердження асигнувань загального фонду держбюджету (зі змінами на 2012 рік) та передбачення для відповідача планових показників у сумі 236826,5 тис. грн.. Станом на 01.01.2013 року було профінансовано лише 28242,8 тис. грн.

Державним підприємством "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" до матеріалів справи надано копію реєстру бюджетних зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 28.12.2012, заяви про отримання фінансових казначейських векселів для погашення фактичної бюджетної заборгованості, проте, як зазначає відповідач векселі були сформовані в електронному вигляді для погашення заборгованості. Однак процедура підписання зазначених векселів у 2013 році не була закінчена, спірна заборгованість у березні 2014 року знята з реєстру бюджетних зобовязань.

Щодо відсутності реєстрації бюджетної зобовязань за договором №417Т/18-12п станом на теперішній час, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 46 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, розпорядники бюджетних коштів мають право брати бюджетні зобов'язання щодо видатків бюджету або надання кредитів з бюджету відповідно до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджету та плану спеціального фонду виходячи з потреби у забезпеченні здійснення пріоритетних заходів та з урахуванням платежів, необхідних для погашення зобов'язань минулих періодів, узятих на облік органами Казначейства, якщо інше не передбачено законодавством; обсяг бюджетних зобов'язань, узятих установою протягом бюджетного періоду, повинен забезпечити зменшення рівня заборгованості за бюджетними зобов'язаннями минулих періодів та недопущення виникнення заборгованості за бюджетними зобов'язаннями у поточному році.

Таким чином, законодавством України передбачено, що зобовязання минулих періодів повинні здійснюватися в першу чергу, вони мають пріоритетне значення.

Згідно з п. 2.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства.

Бюджетні зобов'язання та бюджетні фінансові зобов'язання розпорядників бюджетних коштів обліковуються органами Казначейства в бухгалтерському обліку виконання бюджетів та відображаються у звітності про виконання бюджетів.

У відповідності з ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України.

Відповідно до п. 2.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України від 02.03.2012 №309 у міру прийняття рішень розпорядником бюджетних коштів про оплату бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань, які були зареєстровані в органах Казначейства та залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду, органами Казначейства такі зобов'язання відображаються в обліку у поточному бюджетному періоді на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань і відповідних підтвердних документів.

Бюджетні фінансові зобов'язання за загальним фондом, які залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду (бюджетна кредиторська заборгованість) та обліковуються органами Казначейства за бюджетними програмами, за якими відсутні бюджетні асигнування або обсяг бюджетної кредиторської заборгованості перевищує бюджетні асигнування відповідно до встановлених законом про Державний бюджет України на поточний бюджетний період та/або переданих в установленому порядку бюджетних призначень, відображаються в обліку органами Казначейства у поточному бюджетному періоді після прийняття рішення головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом) щодо визначення бюджетної програми за загальним та/або спеціальним фондами, в межах бюджетних асигнувань якої будуть оплачені бюджетні фінансові зобов'язання, на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань і відповідних підтвердних документів.

Бюджетне зобовязання щодо оплати поставки по спірному договору виникло у 2012 році, оскільки поставка у повному обсязі була здійснена у грудні 2012 року.

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України відповідач у грудні 2012 року прийняв до сплати та зареєстрував в Управлінні Державної казначейської служби України фінансове зобовязання відповідача за договором №417/18-12п, а Казначейством взято на облік вказане зобовязання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Доказів надання документів для перереєстрації заборгованості в 2014, 2015 роках та відповідне повернення цих документів у звязку з відсутністю фінансування, відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором №417/18-12п і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі органів Казначейства України.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 18.05.2015 рекомендованим листом направлена вимога про сплату суми основного боргу у розмірі 16726986,00грн. протягом семиденного строку від дня пред'явлення вимоги. Вищезазначена вимога отримана 26.05.2015 представником відповідача, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Вимога про сплату боргу залишена відповідачем без задоволення.

За таких обставин, враховуючи визнання Державним підприємством "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" суми основного боргу, суд приходить до висновку про стягнення з останнього суми основного боргу у розмірі 16974478,48грн.

Враховуючи те, що поставлений товар відповідачем є неоплаченим, позивач просить з відповідача стягнути за період з 03.06.2015 по 30.11.2015 3% річних у розмірі 247492,48грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача, суд визнає його арифметично невірним, проте розрахунок суду є більшим, тому, не виходячі за межі позовних вимог, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 247492,48грн. підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про відсутність заборгованості зі сплати 3% в облікових даних бухгалтерії підприємства, суд зазначає наступне.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

За таких обставин, відсутність коштів не є підставою для звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" від сплати 3% річних, нарахованих позивачем за невиконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсягу.

У звязку із задоволенням позову у повному обсягу, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" (85670, Донецька область м.Вугледар, вул.Магістральна,4; з будь якого рахунку, виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" (юридична адреса: 83047, м.Донецьк, вул.Елеваторна,1; поштова адреса: 01015, м.Київ, а/с №79 ) суму заборгованості за договором у розмірі 16726986 (шістнадцять мільйонів сімсот двадцять шість тисяч дев'ятсот вісімдесят шість)грн. 00коп.; суму 3% річних у розмірі 247492(двісті сорок сім тисяч чотириста дев'яносто дві)грн. 48коп.; суму судового збору у розмірі 182700(сто вісімдесят дві тисячі сімсот)грн. 00коп.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 29.02.2016

Суддя Д.М. Огороднік