донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.03.2016р. справа №908/6061/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, ліквідатор, посвідчення №300 від 28.02.2013р.
від відповідача 1:не з"явився
від відповідача 2: не з"явився
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Молокозавод-ОЛКОМ" м.Мелітополь, Запорізька область

на рішення господарського судуЗапорізької області
від05.01.2016 року
у справі№ 908/6061/15 (суддя Кричмаржевський В.А.)
за позовомПриватного підприємства "Агрофірма "Семенівка", с.Семенівка, Мелітопольський район, Запорізька область
до відповідачівПриватного підприємства "Молокозавод-ОЛКОМ" м.Мелітополь, Запорізька область Приватного підприємства "Мирненський хлібозавод", смт. Мирне, Запорізька область
простягнення суми боргу 309 910,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015р. позивач, Приватне підприємство "Агрофірма "Семенівка", с.Семенівка Мелітопольский район, Запорізька область звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства "Молокозавод-ОЛКОМ" м.Мелітополь, Запорізька область, Приватного підприємства "Мирненський хлібозавод", смт. Мирне Мелітопольський район, Запорізька область про стягнення заборгованості в сумі 309 910,28 грн. (т.1, а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.01.2016р. у даній справі позов задоволений (т.2, а.с.16-19).

Стягнуто в солідарному порядку з Приватного підприємства Молокозавод-ОЛКОМ та Приватного підприємства Мирненський Хлібозавод на користь Приватного підприємства Агрофірма Семенівка, заборгованість в розмірі 309 910,28 грн. та судовий збір в розмірі 4 648,65 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач 1 покладеного на нього обов"язку про оплату поставленого позивачем товару на суму 309 910,28 грн. у встановлений договором строк на виконав, факт порушення відповідачем 1 умов, визначених договором, доведений та підтверджений матеріалами справи.

За висновком суду, враховуючи наявність договору поруки від 30.12.2013р., укладеного ПП "Мирненський хлібозавод" (поручитель) та ПП "Агрофірма "Семенівка" (кредитор), відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за договором поставки № 1-М від 03.01.2012р.

Відповідач 1, Приватне підприємство "Молокозавод-ОЛКОМ", м.Мелітополь, Запорізька область, звернувся із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2016р. у цій справі скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити (т.2, а.с. 24-28).

Апелянт вважає, що судом не взято до уваги, що заява позивача на адресу відповідача 1 про залік зустрічних однорідних вимог за вих. № 24 від 28.01.2015р., відповідно до якої позивач припинив зобов"язання ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" щодо сплати боргу за договором продажу молока №1-М від 02.01.2014р. на суму 449419,67 грн. та за договором продажу молока № 1-М від 03.01.2012р. на суму 303910,28 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а відтак грошове зобов"язання ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" щодо сплати боргу за договором продажу молока №1-М від 03.01.2012р. на суму 303910,28 грн. було припинено за заявою ПП "Агрофірма "Семенівка".

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що у зв"язку з не пред"явленням позивачем вимоги до поручителя у встановлений законом строк, правовідносини із договору поруки між позивачем та ПП "Мирненський хлібозавод" припинились. При цьому, апелянт вважає, що суд не звернув уваги на положення ч. 1 ст.559 ЦК України та наведеної правової позиції Верховного Суду України та стягнув суму заборгованості за відповідачів в солідарному порядку. При цьому, для відмови у позові навіть не було необхідності звертатися із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Апелянт зауважує на те, що фактично не був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки згідно державної реєстрації змін до установчих документів, яка відбулася 30.11.2015р. відповідач 1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично знаходиться за цією адресою.

16.02.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від позивача, в яких останній просив відмовити у задоволення апеляційної скарги та рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2016р. у даній справі - залишити без змін, які колегією суддів розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи (т.2, а.с.40-44).

Судове засідання відкладалося з метою дослідження та з"ясування фактичних обставин справи, для всебічного, повного та об"єктивного розгляду справи.

26.02.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшли пояснення від позивача на виконання вимог ухвали суду від 16.02.2016р., які колегією суддів розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи (т.2, а.с.59-67).

29.02.2016р.до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду надійшли пояснення до апеляційної скарги відповідача 1, в яких останній просив прийняти ці пояснення та врахувати під час прийняття постанови, рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2016р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, які колегією суддів розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи ( т.2 а.с.199-204).

У судовому засіданні 01.03.2016р. представник позивача підтримав доводи, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідачі у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.

Судова колегія вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, належним чином повідомлених про судове засідання.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між Приватним підприємством Агрофірма Семенівка (за договором - постачальник) та Приватним підприємством Молокозавод-ОЛКОМ (за договором - покупець) 03 січня 2012р. укладено договір поставки молока № 1-М, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався систематично постачати відповідачеві - 1 (покупцеві) молоко коровяче цільне, виготовлене постачальником (далі - сировина), а відповідач - 1 приймати та своєчасно оплачувати постачальнику за сировину (т.1, а.с.12-15).

Згідно з п.2.1 Договору кількість поставленої сировини визначається відповідно до товарно-транспортних накладних, які є невідємною частиною цього Договору.

За умовами п.4.1 Договору з урахуванням додаткової угоди до нього №5483 від 01.11.2013р. договірна вартість сировини, яка постачається у листопаді 2013р., була встановлена таким чином:

Вищий сорт 3.2049 грн. за 1 фіз. кг базової жирності 3,4% +/- 0.02289грн. за кожні 0,1 % вмісту жиру 5% (t ° › 8 °C);

Перший сорт 2.7470 грн. за 1 фіз. кг базової жирності 3,4% +/- 0.02289грн. за кожні 0,1 % вмісту жиру 5% (t ° › 10°C);

Другий сорт 2.3655 грн. за 1 фіз. кг базової жирності 3,4% +/- 0.02289грн. за кожні 0,1 % вмісту жиру 5% (t ° › 10 °C).

З урахуванням додаткової угоди № 5516 від 01.12.2013р. договірна вартість сировини, яка поставляється у грудні 2013р., була встановлена таким чином:

Вищий сорт 3.2815 грн. за 1 фіз. кг базової жирності 3,4% +/- 0.02344грн. за кожні 0,1 % вмісту жиру 5% (t ° › 8 °C);

Перший сорт 2.8127 грн. за 1 фіз. кг базової жирності 3,4% +/- 0.02344грн. за кожні 0,1 % вмісту жиру 5% (t ° › 10°C);

Другий сорт 2.4221 грн. за 1 фіз. кг базової жирності 3,4% +/- 0.02344грн. за кожні 0,1 % вмісту жиру 5% (t ° › 10 °C).

Крім того, за договором Покупець сплачує Постачальнику 20% податку на додану вартість та компенсацію згідно з П1 підр.2 розділу ХХ ПКУ №2755-VI від 02.12.2010р.

Відповідно до п.4.5 Договору розрахунки за поставлену сировину здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника. Періодичність оплат встановлюється один раз на місяць в редакції п.2 Додаткової угоди від 01.11.2013р. № 5483 к договору №1-М від 03.01.12р.) (а.с.16).

Згідно з п.5.9 Договору сторони зобов'язуються своєчасно і в повному обсязі надавати документи і проводити щомісяця звіряння взаємних розрахунків за даним договором, складаючи акти звірок.

За пунктом 5.10 Договору Покупець за даним договором зобов'язується щодня робити звірку з Постачальником шляхом передачі факсом розшифровки до приймальної квитанції № ЗПК (МС) за попередній день, в якій вказуються обсяг поставленої сировини, ціна поставленої сировини та вартість за поставлену сировину.

Відповідно до пункту 5.11 Договору покупець надає Постачальнику в двох примірниках приймальну квитанцію (зведену за місяць) за формою №3-ПК (МС), затверджену наказом Мінагрополітики України від 01.07.2002 року №176, до 20 числа місяця, наступного за звітним. Один підписаний примірник квитанції Постачальник зобов'язується повернути Покупцеві разом з актом звірки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Постачальник зобов'язаний надати Покупцеві податкову накладну шляхом передачі факсограми до 12 числа місяця наступного за звітним, передача оригіналу - до 18 числа місяця наступного за звітним.

Пунктом 5.12 Договору визначено, що кількість і якість переданої сировини вказується в накладних на кожну її партію.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2012р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов"язань за договором. Всі зміни та доповнення к даному договору повинні бути зафіксовані письмово та підписані обома сторонами ( п.7.1 договору).

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

Разом з тим судом встановлено, що позивачем помилково вказано розмір поставки сировини за листопад - грудень 2013р., про що позивачем надані додаткові пояснення.

Так, у позові зазначено, що позивач передав ПП Молокозавод-ОЛКОМ молочної сировини в листопаді 2013р. на суму - 205098,50 грн., яка отримана за довіреністю № Дов-001018 від 01.11.2013р., виданій ОСОБА_6, та у грудні 2013р. на суму 278240,79грн., яка отримана за довіреністю № Дов-001123 від 01.12.2013р., виданій ОСОБА_6, а всього 483339,29грн.

Але при перерахуванні судом сум поставок сировини за товарно-транспортними накладними розмір поставок сировини за листопад 2013р. становить 205094,28грн., за грудень 2013р. 278271,11грн., а всього 483365,39грн.

З цієї суми частково було сплачено 138749,73грн. (100000грн. + 150000грн. 111250,27грн. залишку заборгованості за поставки за попередні періоди станом на 31.10.2013р.), а також виплачено позивачеві компенсації з державного бюджету у розмірах: 17297,54грн. та 17381,74грн., які зараховані позивачем в рахунок погашення відповідачем-1 боргу за вищезгаданим договором, що підтверджується банківськими виписками від 20.12.2013р., 16.01.2014р., 17.12.2013р. та 15.01.2014р. відповідно.

Таким чином, залишок боргу складає 309936,38грн., яка є більшою, ніж заявив позивач.

Враховуючи те, що позивач заяви (клопотання) про збільшення розміру позовних вимог в порядку статей 22, 83 ГПК України не подавав, суд не вправі самостійно виходити за межі позовних вимог, а тому спір розглянутий в межах заявленої суми позову 309910,28грн.

Факт поставки позивачем сировини відповідачеві-1 у листопаді-грудні 2013р. підтверджується товарно-транспортними накладними:

- ПНС-007594 від 01.11.2013 р., на суму 7 103,55 грн.;

- ПНС-007610 від 02.11.2013 р., на суму 6 581,55 грн.;

- ПНС-007638 від 03.11.2013 р., на суму 6 307,20 грн.;

- ПНС-007667 від 04.11.2013 р., на суму 6 229,20 грн.;

- ПНС-007691 від 05.11.2013 р., на суму 6 732,06 грн.;

- ПНС-007725 від 06.11.2013 р., на суму 6 681,60 грн.;

- ПНС-007752 від 07.11.2013 р., на суму 6 872,22 грн.;

- ПНС-007777 від 08.11.2013 р., на суму 6 828,42 грн.;

- ПНС-007802 від 09.11.2013 р., на суму 6 951,30 грн.;

- ПНС-007826 від 10.11.2013 р., на суму 7 060,56 грн.;

- ПНС-007847 від 11.11.2013 р., на суму 7 152,54 грн.;

- ПНС-007884 від 12.11.2013 р., на суму 7 262,04 грн.;

- ПНС-007907 від 13.11.2013 р., на суму 6917,52 грн.;

- ПНС-007933 від 14.11.2013 р., на суму 6 933,90 грн.;

- ПНС-007955 від 15.11.2013 р., на суму 6 403,56 грн.;

- ПНС-007988 від 16.11.2013 р., на суму 6 495,54 грн.;

- ПНС-008006 від 17.11.2013 р., на суму 6 123,24 грн.;

- ПНС-008037 від 18.11.2013 р., на суму 6 163,95 грн.;

- ПНС-008059 від 19.11.2013 р., на суму 6 399,18 грн.;

- ПНС-008089 від 20.11.2013 р., на суму 6 254,64 грн.;

- ПНС-008109 від 21.11.2013 р., на суму 6 548,10 грн.;

- ПНС-008134 від 22.11.2013 р., на суму 6 666,36 грн.;

- ПНС-008160 від 23.11.2013 р., на суму 6 916,02 грн.;

- ПНС-008185 від 24.11.2013 р., на суму 6 631,32 грн.;

- ПНС-008205 від 25.11.2013 р., на суму 7 685,64 грн.;

- ПНС-008232 від 26.11.2013 р., на суму 7 494,18 грн.;

- ПНС-008253 від 27.11.2013 р., на суму 7 494,18 грн.;

- ПНС-008270 від 28.11.2013 р., на суму 7 064,94 грн.;

- ПНС-008288 від 29.11.2013 р., на суму 7 402,20 грн.;

- ПНС-008309 від 30.11.2013 р., на суму 7 737,57 грн.;

- ПНС-008326 від 01.12.2013 р., на суму 7 527,87 грн.;

- ПНС-008352 від 02.12.2013 р., на суму 7 292,14 грн.;

- ПНС-008367 від 03.12.2013 р., на суму 7 624,86 грн.;

- ПНС-008382 від 04.12.2013 р., на суму 8 040,84 грн.;

- ПНС-008404 від 05.12.2013 р., на суму 7743,96 грн.;

- ПНС-008427 від 06.12.2013 р., на суму 8 024,16 грн.;

- ПНС-008443 від 07.12.2013 р., на суму 8 564,32 грн.;

- ПНС-008457 від 08.12.2013 р., на суму 8 668,02 грн.;

- ПНС-008477від 09.12.2013 р., на суму 8 488,44 грн.;

- ПНС-008491 від 10.12.2013 р., на суму 8 257,59 грн.;

- ПНС-008511 від 11.12.2013 р., на суму 8 609,16 грн.;

- ПНС-008529 від 12.12.2013 р., на суму 8 700,93 грн.;

- ПНС-008548 від 13.12.2013 р., на суму 8 491,29 грн.;

- ПНС-008558 від 14.12.2013 р., на суму 8 846,46 грн.;

- ПНС-008575 від 15.12.2013 р., на суму 8 738,10 грн.;

- ПНС-008594 від 16.12.2013 р., на суму 8 514,72 грн.;

- ПНС-008612 від 17.12.2013 р., на суму 10 253,58 грн.;

- ПНС-008630 від 18.12.2013 р., на суму 9 259,32 грн.;

- ПНС-008649 від 19.12.2013 р., на суму 10 018,05 грн.;

- ПНС-008665 від 20.12.2013 р., на суму 9 127,92 грн.;

- ПНС-008686 від 21.12.2013 р., на суму 9 504,75 грн.;

- ПНС-008698 від 22.12.2013 р., на суму 9 903,18 грн.;

- ПНС-008719 від 23.12.2013 р., на суму 9 811,20 грн.;

- ПНС-008732 від 24.12.2013 р., на суму 10 092,00 грн.;

- ПНС-008756 від 25.12.2013 р., на суму 10 179,00 грн.;

- ПНС-008769 від 26.12.2013 р., на суму 9 663,84 грн.;

- ПНС-008786 від 27.12.2013 р., на суму 9 604,80 грн.;

- ПНС-008801 від 28.12.2013 р., на суму 9 678,75 грн.;

- ПНС-008819 від 29.12.2013 р., на суму 9 840,96 грн.;

- ПНС-008834 від 30.12.2013 р., на суму 9 643,95 грн.;

- ПНС-008859 від 31.12.2013 р., на суму 9 556,95 грн.,

та приймальними квитанціями на закупівлю сировини в період з 01.11.2013р. по 30.11.2013р., з 01.12.2013р. по 31.12.2013р. з додатками до них, довіреностями № Дов-001018 від 01.11.2013р. і № Дов-001123 від 01.12.2013р. на отримання сировини, виданими відповідачем-1 на імя ОСОБА_6 (т.1, а.с.27-134).

Усі товарно-транспортні накладні, приймальні квитанції підписані представниками позивача та відповідача-1.

З матеріалів справи вбачається, що між Приватним підприємством Мирненський Хлібозавод (відповідач 2) (за договором - Поручитель) та Приватним підприємством Агрофірма Семенівка (позивач) ( за договором - Кредитор) 30 грудня 2013р. укладено договір поруки, за умовами якого (п.1) поручитель зобов'язується перед кредитором нести зобов'язання:

- за виконання Приватним підприємством Молокозавод-ОЛКОМ, код з ЄДРПОУ - 31176910, іменований далі БОРЖНИК, своїх зобов'язань з постачання молока, в т.ч. за договором продажу молока №1-М від 03.01.2012р., укладеного між кредитором та боржником,

- по сплаті БОРЖНИКОМ платежів, пов'язаних з контрактом у повному обсязі згідно з контрактом;

- щодо відшкодування збитків, завданих простроченням виконання БОРЖНИКОМ контракту;

- по сплаті повної суми санкцій, передбачених контрактом, - пені, штрафів, за порушення умов контракту БОРЖНИКОМ у повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 договору поруки у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за контрактом Боржник і Поручитель відповідають як солідарні боржники.

Пунктом 5 договору встановлено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання та припиняється в порядку, передбаченому ст. 559 ЦК України. Всі інші питання, які виникають у зв"язку з даним договором регулюються діючим законодавством України.

Договір поруки підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств (т.1, а.с.18).

Також з матеріалів справи та відзиву відповідача 1 вбачається, що 04.02.2015р. від позивача на адресу відповідача 1 надійшла заява про залік зустрічних однорідних вимог за вих. № 24 від 28.01.2015р., за змістом якої ПП "Агрофірма Семенівка" припинило зобов"язання ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" щодо сплати боргу за договором продажу молока №1-М від 02.01.2014р. на суму 449419,67 грн. та за договором продажу молока №1-М від 03.01.2012р. на суму 303910,28 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (т.2, а.с.7-10).

Вимога про сплату заборгованості за поставлену продукцію за укладеним договором від 25.06.2015р. № 25/06 була направлена позивачем на адресу відповідачів (т.1, а.с.22).

З відповіді, яка надійшла від відповідача 1 на адресу позивача (вих. № 805 від 24.07.2015р.) вбачається, що грошове зобов"язання ПП "Молоко-ОЛКОМ" щодо сплати боргу за договором продажу молока № 1-м від 02.01.2014р. на суму 449419,67 грн. та за договором продажу молока №1-М від 03.01.2012р. на суму 303910,28 грн. припинено за заявою ПП "Агрофірма "Семенівка" (т.1 а.с.21).

Позивач вважає, що внаслідок порушення відповідачем 1 умов договору в частині оплати товару у нього виникло право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав і законних інтересів про стягнення боргу в солідарному порядку з ПП Молокозавод-ОЛКОМ та ПП Мирненський Хлібозавод.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) виконання зобов"язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений момент пред"явлення вимоги, кредитор має права вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами 03.01.2012 р. договір на поставку молока №1-М є за своєю правовою природою договором постачання, правовідносини за яким регулюються главою 30 параграф 1 Господарського кодексу України та главою 54 параграф 3 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами склалися правовідносини з поставки товару, колегія суддів вважає правомірним.

Суд першої інстанції не погодився із доводами відповідача 1 про припинення зобов"язання сторін за договором поставки молока №1-М від 03.01.2012р. через здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог та дійшов висновку про те, що можливість заліку за заявою однієї зі сторін означає неприпустимість заперечування зарахування за мотивом незгоди іншої сторони, про відсутність наміру здійснювати зарахування зустрічних вимог з боку ПП "Агрофірма "Семенівка" свідчить і подання даного позову.

Колегія суддів з огляду на вищенаведене вважає за необхідне зазначити про наступне.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобов"язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування можливе при наявності наступних умов:

- зустрічність вимог, тобто сторони одночасно беруть участь у двох зобов"язаннях і при цьому кредитор за одним зобов"язанням є боржником в іншому зобов"язанні;

- однорідність вимог;

- настання строку виконання за обома вимогами, що зараховуються, або строк був визначений моментом витребування, або, що термін не був вказаний взагалі, тобто, виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- якість вимог, тобто між сторонами немає спору щодо розміру, характеру, змісту та умов зобов"язання.

За змістом названої правової норми залік (зарахування) можливий в тому випадку, коли вимоги є зустрічними та настав строк їх виконання, оскільки не можна пред"явити до зарахування вимоги за такими зобов"язаннями, які не існують взагалі або не підлягають виконанню.

Отже, припинення зобов"язання зарахуванням зустрічної вимоги є одностороннім правочином, який оформляється заявою однієї сторони.

Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Саме таким чином сформульовані положення Господарського кодексу щодо припинення зарахуванням господарських зобов"язань (ч.3 ст. 203 ГК України).

У разі, якщо зарахування відбувається на вимогу однієї сторони, друга сторона може його оспорити, посилаючись на недійсність пред"явлених до зарахування вимог. Однак законодавством не передбачено можливості відмови від вчиненого стороною зарахування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, Приватне підприємство "Агрофірма "Семенівка" звернулося до відповідача 1, ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" із заявою від 28.01.2015р. № 24 про зарахування зустрічних однорідних вимог (т.2, а.с.9-10). Зі змісту цієї заяви вбачається, що між підприємствами існує заборгованість за договорами зворотної фінансової допомоги, яка виникла внаслідок неповернення фінансової допомоги позивачем відповідачу 1 та, зокрема, за договором продажу молока № 1-М від 03.01.2012р. на загальну суму 309 910,28 грн., яка виникла внаслідок несплати відповідачем 1 позивачу вартості поставленого молока.

У даному випадку ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" висловив свої заперечення, які зазначив його представник при розгляді справи "908/5172/14 про банкрутство ПП "Агрофірма "Семенівка" в попередному судовому засіданні, яке відбулося 03.02.2015р., в якому розглядалися кредиторські вимоги до ПП "Агрофірма "Семенівка", в тому числі і відповідача 1, так і відсутність будь-яких дій з боку відповідача 1, спрямованих на здійснення запропонованого зарахування. В межах справи про банкрутство позивача у судовому засіданні представник ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" зазначив, що не погоджується на зарахування зустрічних однорідних вимог з ПП "Агрофірма "Семенівка", пояснюючи це тим, що заборгованість ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" перед ПП "Агрофірма "Семенівка", повинна стягуватися в порядку позовного провадження.

Про відсутність наміру здійснювати зарахування зустрічних вимог з боку ПП "Агрофірма "Семенівка" також свідчить і заявлення даного позову.

Слід також зазначити, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.01.2015р. № 24 вже була предметом розгляду в господарській справі № 908/4300/15 в межах позовного провадження.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.08.2015р. у справі № 908/4300/15, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.10.2015р. позовні вимоги задоволені у повному обсязі: стягнуто в солідарному порядку з ПП "Молокозавод-ОЛКОМ" та ПП "Мирненський хлібозавод" на користь ПП "Агрофірма "Семенівка" заборгованість у розмірі 449419,67 грн. за договором №1-М від 02.02.10214р. та судовий збір у розмірі 8983,00 грн.

На заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.01.2015р. № 24 відповідач здійснює посилання як на підставу припинення зобов"язання в межах даної справи, але за договором №1-М від 03.01.2012р.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що в судовому порядку не розглядалися вимоги про застосування зарахування зустрічних однорідних вимог, та відповідно і не ухвалювалося судове рішення. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 суми боргу у розмірі 309,910,28 грн. є обґрунтованою та правомірною.

Таким чином, в межах справи № 908/4300/15 судом було встановлено, що сторони у справі не дійшли згоди щодо застосування до правовідносин, що між ними існують, зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, взаємозалік між сторонами на підставі заяви від 28.01.2015р. № 24 як одностороннього правочину не відбувся.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Слід також зазначити, що заява про залік зустрічних однорідних вимог №24 від 28.01.2015р. подана відповідачу 1 після порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.02.2015р. у справі № 908/5172/14 затверджено реєстр кредиторських вимог із визначенням кредиторів першої, четвертої та шостої черги задоволення.

Отже, заслуговують на увагу твердження ліквідатора ПП "Агрофірма "Семенівка", що у випадках здійснення заліку зустрічних однорідних вимог протягом дії мораторію буде порушений порядок, визначений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також порушені права кредиторів, які у випадку стягнення суми заборгованості мали можливість одержати першочергове або пропорційне із відповідачем погашення кредиторських вимог.

Заява про залік зустрічних однорідних вимог №24 від 28.01.2015р. підписана директором ПП "Агрофірма "Семенівка" ОСОБА_7

Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" керівник або орган управління боржника виключно за погодження з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори) щодо, зокрема розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника, та укладання інших значних правочинів (договорів).

Відповідно до абзацу 7 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" значні правочини (договори) в розумінні цього закону - значні правочини (договори) - правочини (договори) щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один відсоток балансової вартості активів боржника на день укладення правочину (договору).

З пояснень позивача вбачається, що балансова вартість усього майна ПП "Агрофірма "Семенівка" складає 6621054,76 грн., з яких 5861724,81 грн. вартість рухомого та нерухомого майна, 759329,95 грн. розмір права вимоги, що підтверджено копіями інвентаризаційних описів. Відповідно вартість угоди за заявою директора ПП "Агрофірма "Семенівка" складає приблизно 12,95%, що перевищує 1% від балансової вартості майна боржника (т.2, а.с.65-66).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заява ПП "Агрофірма "Семенівка" від 28.01.2015р. № 24 не підписана розпорядником майна, не погоджена ним, а тому суперечить ч. 8 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У судовому засіданні позивач пояснив, що у зв"язку із наявністю заперечень з боку відповідача 1 щодо заліку зустрічних однорідних вимог правочин щодо зарахування не відбувся, тому жодним чином не був відображений у бухгалтерському обліку та документах боржника, складених в межах процедури банкротства.

Таким чином, заборгованість у сумі 309 910,28 грн., що є предметом розгляду у даній справі, за вказаним одностороннім правочином, яку позивач просив стягнути з відповідача 1 не вважається погашеною.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, дійшов правильного висновку щодо стягнення зазначеного боргу з відповідача 1.

Що стосується вимоги позивача про стягнення боргу у сумі 309 910,28 грн. з відповідача 2.

Згідно вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником.

За приписами ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст. 554 ЦК України).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов"язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред"явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч.4 ст. 559 ЦК України).

Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи те, що договором поруки від 30.12.2013р., укладеним між ПП "Мирненський хлібозавод" та ПП "Агрофірма "Семенівка" передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання та припиняється в порядку, передбаченому ст. 559 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення боргу у сумі 309 910,28 грн. з відповідача 2, ПП "Мирненський хлібозавод", тобто поручителя за договором поруки, є безпідставними, оскільки кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення боргу 11.12.2015р., майже через рік після припинення поруки.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду про задоволення позову та стягнення солідарно з відповідача 2, як поручителя, суми боргу є таким, що не відповідає нормам матеріального права, а тому є підстави для скасування судового рішення в цій частині та прийняття нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення суми боргу з відповідача 2.

Що стосується позовної давності, то колегія суддів вважає висновок суду про те, що відсутні підстави для її застосування, але не у зв"язку з тим, що до суду не подавалася відповідна заява (про її застосування відповідач 1 заявив у відзиві на позов (т.2, а.с.7-8), а з підстав того, що трирічний строк позовної давності не сплинув ( спірний борг виник у листопаді-грудні 2013р.).є правильним.

Стосовно доводів апелянта щодо порушення судом норм процесуального права в частині неповідомлення сторони про час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає про наступне.

Як вбачається з ухвали про порушення провадження у справі від 14.12.2015р. у даній справі, адреса відповідача 1, за якою була направлена вказана ухвала, 03039, м.Київ, пр. Науки, 3.

Проте, за клопотанням відповідача 1, розгляд справи було відкладено з 28.12.2015р. на 05.01.2016р. і ухвала суду від 28.12.2015р. була направлена відповідачу 1 за новою адресою після перереєстрації: м.Мелітополь, Запорізька область, вул.Дзержинського, 289А, про що зазначено в самій ухвалі.

Відповідач 1 надіслав відзив на позовну заяву, а також був присутній у судовому засіданні 05.01.2016р., що підтверджено матеріалами справи та протоколом судового засідання від 05.01.2016р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції був дотриманий принцип рівності перед законом і судом, передбачений ст. 4-2 ГПК України і у суду не було підстав для повернення позову в порядку ст. 63 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому повинно бути скасовано з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати повинні бути розподілені відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Молокозавод-Олком", м.Мелітополь, Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 року у справі №908/6061/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 року у справі № 908/6061/15 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Стягнути з Приватного підприємства "Молокозавод-ОЛКОМ" м.Мелітополь, Запорізька область на користь Приватного підприємства "Агрофірма "Семенівка", с.Семенівка, Мелітопольський район Запорізька область заборгованість у сумі 309 910, 28 грн. та судовий збір у розмірі 4 648,65 грн.

У задоволені позову Приватного підприємства "Агрофірма "Семенівка", с.Семенівка, Мелітопольский район, Запорізька область до Приватного підприємства "Мирненський хлібозавод", смт. Мирне, Мелітопольський район, Запорізька область про стягнення заборгованості в сумі 309 910,28 грн., відмовити за безпідставністю.

Господарському суду Запорізької області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.6 прим:1 у справу; 1позивачу; 2 відповідачам; 1 ДАГС; 1ГС Запорізької обл.