донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.02.2016 р. справа №908/5878/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 - директор; ОСОБА_5 за довіреністю; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-технологічна компанія", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від28.01.2016 р.
у справі№ 908/5878/15 (суддя Попова І.А.)
за позовомПриватного підприємства "Кастор Груп", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-технологічна компанія", м. Запоріжжя
простягнення 18 069 грн. 12 коп. основного боргу за договором № 2 від 21.01.2015 р., 1 022 грн. 39 коп. пені, 69 грн. 92 коп. річних процентів
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Кастор Груп" (далі ПП "Кастор Груп", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-технологічна компанія" (далі - ТОВ "Промислово-технологічна компанія", відповідач) основного боргу у сумі 18 069 грн. 12 коп., пені у сумі 1 022 грн. 39 коп., 3 % річних у сумі 69 грн. 92 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.01.2016 р. у справі № 908/5878/15 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 18 069 грн. 12 коп., пеню у сумі 424 грн. 33 коп., 3 % річних у сумі 69 грн. 92 коп., а також судовий збір у сумі 1 179 грн. 98 коп.

Рішення суду мотивоване частковою доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду ТОВ "Промислово-технологічна компанія" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП "Кастор Груп" до ТОВ "Промислово-технологічна компанія" відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що, на його думку, рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на невиконання позивачем умов договору щодо заміни неякісного товару у гарантійний термін експлуатації на підставі рекламації або повернення сплачених грошових коштів, поставленого останнім відповідачу за накладною № КК0002974 від 22.07.2015 р., а тому, відповідач притримав оплату за поставку товару відповідно до видаткових накладних № КК0003949 від 14.09.2015 р., № 4031 від 17.09.2015 р.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує за доводами, викладеними у запереченнях на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, але 23.02.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача № 21-ю від 23.02.2016 р., в якому директор ТОВ "Промислово-технологічна компанія" просить суд відкласти розгляд справи у звязку з відрядженням представника відповідача в інше судове засідання.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалою про порушення апеляційного провадження від 17.02.2016 р. не визнавалась обовязковою явка представників сторін у судове засідання та сторони були попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами в справі.

Крім того, відповідачем в обґрунтування зазначеного клопотання не надано доказів відрядження його представника.

За таких обставин клопотання відповідача про відкладення розгляду даної справи судовою колегією відхилено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, сторонами укладений договір купівлі-продажу № 2 від 21.01.2015 р. (далі - договір), за умовами якого постачальник зобовязується передати у власність покупця товар, вказаний в п. 1.2 договору, а покупець зобовязується прийняти товар у власність та оплатити за нього ціну, в розмірі, порядку та на умовах, передбачених договором. Перелік, кількість та вартість товару визначені в видаткових накладних або специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

Порядок та умови оплати товару обумовлені розділом 3 договору.

Згідно з п. 3.1 договору оплата за товар в розмірі 100 % вартості рахунку-фактури здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з моменту відвантаження товару (партії товару) постачальником.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, за видатковими накладними № КК0003949 від 14.09.2015 р. на суму 5 646 грн. 60 коп., № 4031 від 17.09.2015 р. на суму 12 422 грн. 52 коп. позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 18 069 грн. 12 коп.

Заборгованість з боку відповідача перед позивачем за спірними видатковими накладними склала 18 069 грн. 12 коп., доказів погашення якої відповідачем суду не надано, а тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача борг у сумі 18 069 грн. 12 коп.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобовязання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові повязаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобовязання.

За змістом ч. 2 ст. 594 Цивільного кодексу України притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобовязань до субєктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобовязання, що використовуються самими сторонами зобовязання в односторонньому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського кодексу України до субєкта, який порушив господарське зобовязання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

У частині 1 статті 236 Господарського кодексу України викладений перелік оперативно-господарських санкцій.

За змістом ч. 2 ст. 236 Господарського кодексу України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

За умовами договору сторони не передбачили такий вид забезпечення виконання зобовязання як притримання.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про те, що відповідач притримав оплату за поставку товару відповідно до спірних видаткових накладних до врегулювання питання щодо заміни товару або повернення сплачених коштів за видатковою накладною № КК0002974 від 22.07.2015 р. є безпідставними.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку невиконання зобовязання, передбаченого п. 3.4 даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,05 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 69 грн. 92 коп., розрахованих за період з 06.10.2015 р. по 23.11.2015 р., а також пеню в сумі 1 022 грн. 39 коп., розраховану за період з 06.10.2015 р. по 23.11.2015 р.

Вимоги позивача у частині стягнення 3% річних в сумі 69 грн. 92 коп. є обґрунтованими, а тому господарський суд Запорізької області на законних підставах стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 69 грн. 92 коп.

Пеня, розрахована позивачем за період з 06.10.2015 р. по 23.11.2015 р., підлягає стягненню частково - лише в сумі 424 грн. 33 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 598 грн. 06 коп. задоволенню не підлягають за необґрунтованістю нарахування.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-технологічна компанія" на рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2016 р. у справі № 908/5878/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2016 року у справі № 908/5878/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надр. 5 прим