ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Справа № 924/1844/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Поляк О.І., Ходаківської І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівське Райагропроменерго"
на постановувід 06.07.2015 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 924/1844/14
господарського суду Хмельницької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівське Райагропроменерго"
доШепетівської районної державної адміністрації
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:1. Шепетівське управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області; 2. ОСОБА_4; 3. ОСОБА_5; 4. ОСОБА_6; 5. ОСОБА_7; 6. ОСОБА_8; 7. Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської райдержадміністрації
простягнення 655 147,20 грн відшкодування вартості квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача: від третіх осіб:ОСОБА_9 - директор не з'явились не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Хмельницької області (суддя Олійник Ю.П.) від 29.01.2015 у справі № 924/1844/14 позов задоволено; стягнуто з Шепетівської районної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівське Райагропроменерго" 655 147,20 грн відшкодування вартості квартир, 13 102,94 грн відшкодування сплаченого судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Савченко Г.І., судді - Саврій В.А., Юрчук М.І.) від 06.07.2015 рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.01.2015 у справі № 924/1844/14 скасовано; прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівське Райагропроменерго" на користь Шепетівської районної державної адміністрації 6 551,47 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.07.2015, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.01.2015 у справі № 924/1844/14 залишити в силі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.41 Конституції України, ст.ст.128, 151, 164, 214, 161, 203, 208, 216, 225, 430-433 ЦК УРСР, ст.ст.216, 233 ЦК України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач не надіслав.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шепетівське Райагропроменерго" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Шепетівської районної державної адміністрації про застосування наслідків нікчемного правочину купівлі-продажу способом відшкодування вартості квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у сумі 655 147,20 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Судами встановлено таке.

13.08.1998 Державною приймальною комісією про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкту прийнято в експлуатацію першу групу (40 квартир) 58-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт (а.с.81-82, т.1). Із акта вбачається, що замовником будівництва об'єкту є Шепетівська районна державна адміністрація.

Рішенням виконкому Шепетівської міської ради від 19.08.1998 №223 затверджено акт державної комісії по прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом першої черги 58-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 2266,8 кв.м, житловою площею 1379,2кв.м (а.с.83, т.1).

04.09.1998 між Шепетівською районною державною адміністрацією (замовник) та Шепетівським "Райагропроменерго" (забудовник), правонаступником якого згідно статуту став позивач, укладено договір про дольову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Шепетівка, згідно якого (п.п.2.1.-2.2., 2.4.) замовник укладає договір підряду на будівництво 40-квартирного житлового будинку з підрядником та передає йому проектно-кошторисну документацію та майданчик для будівництва об'єкту, а забудовник зобов'язується фінансувати у повному обсязі дві 3-кімнатні квартири у 40-квартирному житловому будинку та зобов'язується забезпечити укладання договорів на усі види будівельно-монтажних робіт та термінове забезпечення об'єкту будівельними матеріалами, механізмами і автотранспортом. При цьому незалежно від джерел фінансування забудовник передає замовнику житлову площу у розмірі 10% по собівартості для розрахунків з підрядною організацією (п.2.5. договору). Згідно з п.3.2. договору остаточна вартість переданих квартир визначається після закінчення будівництва будинку по фактичних затратах. Згідно з п.3.3. договору остаточні розрахунки проводяться по фактичній собівартості забудовником на протязі одного місяця після здачі житлового будинку (а.с.11-13, т.1).

На виконання договору згідно акта прийому-передачі від 04.09.1998 відповідач передав позивачу дві трьохкімнатні квартири (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1) у будинку АДРЕСА_1 (а.с.14, т.1).

Позивач на підставі акта прийому-передачі від 04.09.1998 право власності на об'єкти нерухомості - дві трьохкімнатні квартири (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1) у будинку АДРЕСА_1, не реєстрував; докази такої реєстрації (свідоцтво про право власності) в матеріалах справи відсутні.

12.07.1999 було укладено договір позики між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник), за умовами якого позикодавець передав позичальнику у власність трикімнатну квартиру за АДРЕСА_2 в будинку по АДРЕСА_1 в м. Шепетівка, а позичальник зобов'язується після закінчення будівництва в другочерговій здачі 18 квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Шепетівка повернути рівноцінну квартиру (а.с.182, т.1).

У матеріалах справи наявний акт прийому-передачі від 12.10.1998, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав відповідачу (позичальнику) трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в будинку по АДРЕСА_1 в м. Шепетівка (а.с.183, т.1).

31.08.2004 між позивачем та відповідачем підписано угоду №1, згідно якої (1.1.,1.2., 2.2.) позивач як продавець передає відповідачу як покупцю дві трикімнатні квартири за ціною 33 788,50 грн на суму 67 577,00 грн, а покупець проводить розрахунки по мірі виділення коштів сесією Шепетівської районної ради (а.с.15, т.1). Угоду №1 укладено у простій письмовій формі, підписано сторонами та скріплено печатками.

Угода №1 від 31.08.2004 сторонами нотаріально не посвідчувалась, на державну реєстрацію не передавалась.

На виконання умов угоди №1 від 31.08.2004 позивачем передано відповідачу дві трикімнатні квартири (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1) за ціною відповідно 28 157,08 грн та 28157,09 грн на суму 56 314,17 грн. На підтвердження факту передачі позивачем надано накладну від 19.11.2004 №03 (а.с.17, т.1) та довіреність, видану відповідачем, серії НОМЕР_1 від 19.11.2004 року (а.с.16, т.1).

Відповідачем частково виконано умови угоди №1, у період з 09.09.2004 по 27.02.2006 перераховано відповідачу 22 000,00 грн вартості одержаних квартир за угодою від 31.08.2004, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.119-120, т.1) та не заперечується сторонами. На вказану суму позивачем зменшено розмір позовних вимог (а.с.109, т.1). Згідно акта звіряння розрахунків між сторонами станом на 04.03.2014 заборгованість відповідача склала 45 577,00 грн (а.с.29, т.1).

З інвентаризаційної справи квартири АДРЕСА_1, копія якої долучена за клопотанням прокурора до матеріалів справи, вбачається, що рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №153 від 15.07.1999 задоволено клопотання Шепетівського МРВУМВС в Хмельницькій області і знято гриф "службова" з квартири АДРЕСА_1 (а.с.36, т.2); розпорядженням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №8 від 17.01.2000 за проханням наймача ОСОБА_10 квартира АДРЕСА_1 передана в спільну сумісну власність (ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.) (а.с.41, т.2); 17.01.2000 ОСОБА_10 та членам його сім'ї ОСОБА_11, ОСОБА_12 виконавчим комітетом Шепетівської міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.45-46, т.2); на підставі договору купівлі-продажу від 04.05.2000 право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_13; згідно договору дарування квартири від 24.04.2002 вказана квартира була подарована громадянці ОСОБА_14 громадянкою ОСОБА_13 (а.с.62-63, т.2); на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2009 право власності на вказану квартиру перейшло від ОСОБА_14 до ОСОБА_8, якій належить на даний час (а.с.50-51, т.2).

З інвентаризаційної справи квартири АДРЕСА_2, копія якої долучена за клопотанням прокурора до матеріалів справи, вбачається, що розпорядженням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №277 від 13.12.2001 за проханням наймача ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_2 передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та членів його сім'ї (а.с.68, т.2); 19.01.2007 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_7 виконавчим комітетом Шепетівської міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.72, т.2).

Згідно наданих позивачем звітів Приватного підприємства "Сокіл" про незалежну оцінку вартості трикімнатної АДРЕСА_1 площею 64,5 кв.м та трикімнатної кв.28 за вказаною адресою площею 58,7 кв.м, вартість квартир станом на 31.07.2014 становить, відповідно, 300 180,00 грн та 272 330,00 грн, також, згідно наданих позивачем звітів про незалежну оцінку вартості кв.35 та АДРЕСА_2, вартість квартир станом на 28.11.2014 року становить, відповідно, 371 140,00 грн та 328 720,00 грн (всього 699 860,00 грн) (а.с.18-23, 34-62, т.1).

Касаційна інстанція вважає, що апеляційним судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

За своєю правовою природою укладена сторонами угода №1 від 31.08.2004 є договором купівлі-продажу.

Згідно приписів ст.657 ЦК України в редакції, чинній станом на 01.01.2004, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст.203 ЦК України до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відноситься, зокрема те, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки Угода №1 від 31.08.2004 сторонами нотаріально не посвідчувалась, договір купівлі-продажу квартир від 31.08.2004 (угода №1) є нікчемним.

Згідно з ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У зв'язку із нікчемністю угоди №1 від 31.08.2004 позивач просить застосувати до спірних правовідносин реституцію способом стягнення з відповідача на свою користь вартості переданих за нікчемною угодою квартир станом на час звернення з позовом до суду, посилаючись на неможливість повернення відповідачем квартир, які є власністю третіх осіб.

Касаційна інстанція вважає, що застосування реституції та за недійсним правочином купівлі-продажу нерухомого майна, враховуючи положення ст.216 ЦК України, відбувається способом повернення майна продавцю покупцем за цією угодою, а продавцем покупцю отриманих коштів (якщо такі отримані), і не може відбуватись способом стягнення з покупця на користь продавця відшкодування вартості переданого за договором купівлі-продажу нерухомого майна, лише тому, що на момент звернення з позовом покупець не є власником цього нерухомого майна, оскільки такий спосіб не відповідає реституції, як правовому наслідку недійсності правочину, метою якого є приведення сторін у первинний стан. В даному випадку позивач в порядку відновлення первинного стану має право вимагати від покупця лише повернення квартир. Відсутність у відповідача права власності на передані позивачем квартири не свідчить про неможливість здійснення їх повернення останньому у встановленому законом порядку (Глава 29 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст.1 ГПК України та статті 15 ЦК України, право на звернення до суду мають лише ті особи, які доведуть факт порушення або оспорювання відповідачем своїх прав або охоронюваних законом інтересів, в даній справі у зв'язку з укладенням нікчемного правочину, тобто доведуть право вимоги до свого процесуального опонента.

Оскільки судами встановлено, що позивач не є і не був на момент укладення угоди №1 від 31.08.2004 власником квартир АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, квартири передавались у приватну власність з комунальної власності до 31.08.2004, позивач не довів, що його право на отримання компенсації вартості цих квартир є порушеним.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування ухваленої у справі постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівське Райагропроменерго" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 у справі № 924/1844/14 залишити без змін.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді О.Поляк

І.Ходаківська