ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.Справа № 922/6498/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Харкові, 61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю Мілана Трейд, 64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, 80, ;

про стягнення 6 694,12 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 010-01/7568 від 05.11.2013 р.);

відповідача не зявився.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Харкові звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Мілана Трейд про стягнення 6 694,12 грн., що є заборгованістю перед АТ Укрексімбанк за недійсними операціями, виконаними в межах договору № е589/12 від 07.02.2012 р. про обслуговування платіжних карток.

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем своїх зобовязань відповідно до умов договору про обслуговування платіжних карток № е589/12 від 07.02.2012 р., яке завдало фінансових втрат банку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2016 р. про відкладення розгляду справи, строк розгляду даної справи було продовжено на 15 днів та відкладено розгляд даної справи на 23.02.2016 р.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання 23.02.2016 р. не направив, своїм конституційним правом на захист не скористався, відзиву на позов на виконання вимог ухвал господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 25.12.2015 р. та про відкладення розгляду даної справи від 02.02.2016 р., від 15.02.2016 р. не надав. Разом з цим, на момент розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу ухвали суду про відкладення розгляду даної справи від 15.02.2016 р., направленої на адресу відповідача: 64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, 80.

Судом перевірено адресу відповідача та встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю Мілана Трейд, яке має код 37187450 є: 64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, 80, саме на цю адресу судом надсилався процесуальний документ, а позивачем позовна заява.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь - якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене та приписи п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов повністю.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

27.02.2012 р. між публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України (Банк, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю Мілана Трейд (Організація, відповідач) було укладено договір про обслуговування платіжних карток № е589/12.

Відповідно до п. 1.1 договору, банк відповідно до умов цього договору здійснює розрахункове обслуговування Організації за проведеними нею операціями з продажу товарів, робіт, послуг, оплата яких здійснена законними держателями платіжних карток з використанням типів платіжних карток, визначених у Додатку № 1 до договору.

Підставою для перерахування коштів на рахунок Організації за проведеними нею зазначеними операціями є надані організацією до Банку розрахункові повідомлення. Сума вищезазначеного перерахування зменшується на розмір комісійної винагороди, що сплачується Організацією банку.

Згідно з п. 1.2 договору, відносини між Організацією та Банком регулюються вимогами чинного законодавства України, цього договору та Правил платіжних систем, типи платіжних карток яких визначені у Додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 3.3 договору, організація зобовязується дотримуватись положень цього договору, а також виконувати вимоги додатків до цього договору та інструктивних матеріалів, що надаватимуться організації банком.

Пунктом 3.3.6 договору сторони передбачили, що організація зобовязується не пізніше наступного робочого дня з дати здійснення операцій з картками направляти до Банку платіжні повідомлення ПОС-терміналів, та не пізніше 5-ти банківських днів з дати здійснення операції з карткою надавати Банку належним чином оформлені сліпи.

Відповідно до п. 5.1 договору, комісійна винагорода, що утримується Банком з Організації за надані послуги по розрахунковому обслуговуванню рахунку Організації по проведеним Організацією операціях продажу товарів/послуг з використанням карток, встановлена додатком № 1 до цього договору та розраховується від суми кожної операції, проведеної з використанням карток.

Згідно п. 6.11 договору, операція визнається недійсною, якщо розрахункове повідомлення надано до Банку пізніше строку, зазначеного у підпункті 3.3.6 цього договору.

Пунктами 11.1-11.2 договору сторони встановили, що цей договір набирає сили з дати його підписання і діє протягом одного року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявиться про його припинення, цей договір щоразу буде вважатися пролонгованим на один рік.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникли зобовязання, що випливають із договору еквайрінгу який відповідно до п. 1.4 постанови Правління Національного банку України №223 від 30.04.2010 р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (яка була чинна на момент укладення договору) полягає у діяльності щодо технологічного, інформаційного обслуговування суб'єктів господарювання і здійснення операцій з видачі готівки користувачам спеціальних платіжних засобів, які не є клієнтами емітента, а також проведення розрахунків з ними за операції, які здійснені із застосуванням спеціальних платіжних засобів.

Пунктами 5.2. та 5.3. вказаної постанови визначено, що еквайр зобов'язаний забезпечити технологічне, інформаційне обслуговування торговців і проведення розрахунків з ними за операції, які здійснені між торговцями та користувачами із застосуванням спеціальних платіжних засобів, на підставі договору. Договір між еквайром і торговцем надає право останньому приймати до оплати спеціальні платіжні засоби певної платіжної системи з дотриманням її правил та виконувати інші операції, визначені цим договором. Цей договір не повинен містити обмежень щодо приймання спеціальних платіжних засобів інших емітентів та інших платіжних систем.

Як зазначив позивач в позовній заяві та наголошував його повноважний представник в судовому засіданні, позивач свої зобовязання відповідно до умов спірного договору виконував належним чином, проте відповідач порушив умови договору та правила міжнародних платіжних систем, а саме строки відвантаження інформації по операціям, проведеним через POS-термінали, у звзку з чим банками-емітентами були ініційовані опротестування трансакцій, по яких кошти не можуть бути утримані з карткових рахунків держателів карток, в результаті чого позивачу було завдано фінансових втрат у розмірі 6 694,12 грн.

У звязку з порушенням відповідачем умов п. п. 3.3.6 договору, відповідно до п. 6.1.11 договору оскаржені операції визнані банком недійсними.

Разом з тим, позивач звертався до відповідача з претензіями № 068-05/1710 від 14.04.2015 р. та № 068-05/3163 від 29.07.2015 р., в яких просив останнього перерахувати невідшкодовану банку суму, що була утримана з банку по недійсних операціях.

Також, відповідно до п. 11.3 договору, позивач на адресу відповідача направив повідомлення про відмову від спірного договору з 12.10.2015 р. та просив відповідача відшкодувати банку суму у розмірі 6 851,71 грн., що була списана з Банку за опротестуваннями платіжних систем і банків-емітентів по здійсненим в організації операціям з використанням платіжних карток.

Однак, як зазначив позивач в позовній заяві, станом на теперішній час відповідачем не відшкодована сума заборгованості, що була утримана з банку по недійсним операціям у звязку з чим він і звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним.

Пунктом 11.3 договору сторони передбачили, що кожна із сторін може в односторонньому порядку відмовитись від договору, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до запланованої дати такої відмови. З дати відмови від договору у сторін не виникають нові зобовязання за договором. При цьому, у будь-якому випадку зобовязання сторін за договором, що виникли до дати відмови від договору та не були виконані станом на дату такої відмови, припиняються лише після повного їх виконання.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивач повідомляв відповідача про відмову від договору про обслуговування платіжних карток № е589/12 від 27.02.2012 р. з 12.10.2015 р. листом № 068-05/3553 від 02.09.2015 р., даний договір є розірваним з 12.02.2015 р. в силу ч.3 ст. 651 ЦК України.

Відповідно до п. 11.6 договору, при розірванні/припиненні договору організація у безумовному порядку у місячний строк від дати виставлення банком претензії, повинна відшкодувати банку всі суми, що будуть списані з банку за опротестуваннями платіжних систем і банків-емітентів по здійсненим в організації операціям з використанням карток.

Як підтверджується матеріалами справи (а.с. 34-35), позивач свої зобовязання відповідно до умов договору про обслуговування платіжних карток від 27.02.2012 р. № е589/12 виконав належним чином та кошти у розмірі 6 851,71 грн. були перераховані на рахунок відповідача, проте відповідач, в порушення п. 3.3.6 спірного договору, інформацію по операціям за POS-терміналами направив банку із значним запізненням, у звязку з чим банками-емітентами були ініційовані опротестування трансакцій по яких кошти не можуть бути утримані банком з рахунків держателів карток, у звязку з чим відповідач відповідно до п. 11.6 договору повинен був у місячний строк від дати виставлення банком претензії відшкодувати банку всі суми, що були списані з банку за опротестуваннями платіжних систем і банків-емітентів по здійсненим в організації операціям з використанням карток, проте відповідач не відшкодував банку зазначені суми, доказів протилежного суду не надав.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що неналежним чином виконав свої зобовязання відповідно до умов договору про обслуговування платіжних карток від 27.02.2012 р. № е589/12.

Як вже було зясовано судом, відповідно до ч. 2 п. 1.1 договору, сума перерахування коштів на рахунок організації за проведеними нею операціями зменшується на розмір комісійної винагороди, що сплачується організацією банку, яка становить 157,59 грн. (а. с. 37-38).

За таких обставин, сума перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача за проведеними нею операціями становить 6 694,12 грн. (6 851,71 грн. 157,59 грн.)

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст. ст. 33, 34 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзиву на позов та доказів погашення заборгованості перед позивачем на день розгляду справи суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Харкові обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Мілана Трейд (64400, Харківська область, Зачепилівський район, смт. Зачепилівка, вул. Радянська, 80, ) на користь публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, ) заборгованість за недійсними операціями, виконаними у межах договору № е589/12 від 27.02.2012 р. про обслуговування платіжних карток у розмірі 6 694,12 грн. та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_2