ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р.Справа № 922/3914/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Деол Трейд", м. Львів
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання частково недійсним рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №2016/2 від 27.01.16р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №24 від 14.08.2015р.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Окко-Бізнес", (назву змінено на ПП "Деол Трейд"), звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків, в якому просить суд:

- Визнати недійсним п.1 рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.07.2014р. № 157-р/к у справі № 2/01-104-14 в частині визнання вчинення ПП "ОККО-БІЗНЕС" (ідентифікаційний код 37278249) порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною 3 статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, а саме схожих дій на ринку роздрібної реалізації високооктанових моторних бензинів в межах міста Харкова та з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою та з врахуванням автозаправних станцій, розміщених поблизу цієї дороги, які призвели до обмеження конкуренції, в той час, коли аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій.

- Визнати недійсним п. 9 Рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.07.2014 року № 157-р/к у справі № 2/01-104-14. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.11.2014р. у справі №922/3914/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р., у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015р., касаційну скаргу приватного підприємства "Деол Трейд" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 27.11.2014р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.07.2015 зі справи № 922/3914/14 скасовано. Справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.01.2016р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні на "01" лютого 2016 р. о 10:30.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до: 10.02.2016р. о 10:30; 02.03.2016р. о 10:30.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з Рішенням № 157-р/к: визнано, що ТОВ "Альянс Холдинг", ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна", ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Престиж 10", ТОВ "Авангард 10", ПІІ "Лукойл-Україна", ТОВ "Вог Рітейл", суб'єкт господарювання в особі ПП "Окко-Бізнес" та ПП "Окко-Нафтопродукт", схоже підвищивши роздрібні ціни на високооктанові бензини за рахунок підвищення торговельної надбавки, вчинили правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною третьою статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, а саме схожих дій на ринку роздрібної реалізації високооктанових моторних бензинів (далі ВОМБ) у межах м. Харкова з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою, та з врахуванням автозаправних станцій (АЗС), розміщених поблизу цієї дороги, які призвели до обмеження конкуренції, в той час коли аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій; за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ПП "Окко-Бізнес" накладено штраф у сумі 68 000 грн.

Відповідно до Рішення № 157-р/к встановлено, що: ПП "Окко-Бізнес" здійснює роздрібну реалізацію високооктанового бензину та дизельного палива через ПП "Окко-Нафтопродукт" згідно з договором комісії від 01.01.2011 № 0/2-3-11/235. Частками в розмірі 100% статутного капіталу ПП "Окко-Бізнес" та ПП "Окко-Нафтопродукт" володіє ПАТ "Концерн "Галнафтогаз"; ПП "Окко-Бізнес" та ПП "Окко-Нафтопродукт" входять до складу єдиного суб'єкта господарювання, який діє на ринку роздрібної реалізації високооктанових моторних бензинів (А-92, А-95) у відповідних територіальних межах; ТОВ "Вог Рітейл", ПАТ "Укрнафта", ПП "Маршал", ТОВ "Альянс Холдинг", ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна", ПІІ "Лукойл-Україна", ТОВ "Престиж 10", ТОВ "Авангард 10", ПАТ "Укргазвидобування", суб'єкт господарювання в особі ПП "Окко-Бізнес" та ПП "Окко-Нафтопродукт" є конкурентами на одному товарному ринку в територіальних межах, до яких відноситься м. Харків з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою, та з врахуванням АЗС, розміщених поблизу цієї дороги, та не пов'язані між собою відносинами контролю;

- починаючи з 25.02.2014 роздрібні ціни на ВОМБ на АЗС у згаданих територіальних межах почали стрімко зростати. Згідно з моніторингом територіального відділення АМК за період з 25.02.2014 по 07.03.2014 у всіх суб'єктів господарювання роздрібні ціни на ВОМБ у м. Харкові зросли на 0,89 1 грн. за літр.

Предметом позову у даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним Рішення № 157-р/к в оспорюваній частині, яка стосується ПП "Деол Трейд".

Відповідно до приписів Закону: порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50); антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (стаття 6); антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності; частина третя статті 6); вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (частина четверта статті 6); за порушення, передбачені пунктом 1 статті 50 Закону, накладаються штрафи у розмірі, визначеному згідно з абзацом другим частини другої статті 52 Закону.

У підпункті 8.2 пункту 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що з урахуванням приписів частини третьої статті 6 Закону для кваліфікації дій (бездіяльності) суб'єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов'язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який: свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб'єктів господарювання; спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Реалізація моторних бензинів здійснювалась позивачем на підставі договору комісії, укладеного між ПП "Деол Трейд" (стара назва ПП "Окко-Бізнес" позивач, комітент) та ПП "Окко-Нафтопродукт" (третя особа, комісіонер) укладено договір комісії № 0/2-3-11/235, відповідно до п. 1.1 якого комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за плату вчинити від свого імені та за рахунок комітента в порядку і терміни, що визначені умовами цього договору, правочини, спрямовані на реалізацію комісіонером отриманих від комітента нафтопродуктів та скрапленого газу на користь третіх осіб, через мережу власних/орендованих автозаправних станцій (комплексів) - далі АЗС, а також безготівково перераховувати на банківський рахунок комітента грошові кошти в сумі, що відповідає вартості реалізованого товару.

При цьому, комісіонер самостійно і на найбільш вигідних для комітента умовах, здійснює правочини, спрямовані на реалізацію третім особам отриманого за цим договором товару (п. 1.2 договору)

Крім того, відповідно до п. 1.4. договору комісії, при виконанні умов договору комісії (роздрібній реалізації нафтопродуктів споживачам) комісіонер здійснює свою діяльність виключно на ринкових умовах та є незалежним від комітента, а комітент не вправі жодним чином втручатися в діяльність комісіонера, пов'язану з виконанням договору комісії (у т.ч. не вправі жодним чином впливати на цінову політику комісіонера)

Згідно п. п. 2.2., 2.3. договору комісії комісіонер вправі самостійно визначати ціни реалізації нафтопродуктів, враховуючи наступні фактори:

- наявність залишків нафтопродуктів на АЗС та перспектив постачання комітентом;

- конкурентне середовище на ринку;

- витрати, пов'язані з реалізацією нафтопродуктів;

- коливання попиту на нафтопродукти в Україні і світовому ринку;

- тенденції, припущення та прогнози ситуації на ринку нафти та нафтопродуктів України та світу;

- інші вагомі фактори, що можуть прямо або опосередковано впливати на зміну ціни реалізації нафтопродуктів в Україні.

Таким чином, роздрібні ціни на високооктанові бензини в територіальних межах у період, що визначається відповідачем як період вчинення правопорушення, встановлювало ПП "Окко-Нафтопродукт" (третя особа) самостійно, що підтверджується копіями розпоряджень про встановлення таких цін, а позивач не мав жодного впливу на встановлення таких цін, а отже не вчиняло правопорушення, передбаченого ч. З ст. 6, 1 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Як зазначає у відзиві на позов відповідач, він проводив дослідження на ринку роздрібної реалізації високооктанових бензинів, тому визначення суті роздрібної реалізації у даному випадку важливо, та застосовування результатів дослідження, та накладення штрафу на суб'єктів, які не здійснюють діяльності на зазначеному ринку не відповідає чинному законодавству.

Згідно п. 14.1.212 Податкового кодексу України реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів включає продаж таких підакцизних товарів (в тому числі і нафтопродуктів) безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, ... а також фізичний відпуск нафтопродуктів з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, незалежно від форми розрахунків.

Тобто, суб'єктом, який здійснює роздрібну реалізацію є той суб'єкт, який безпосередньо вступає у відносини щодо купівлі-продажу товарів (в даному випадку - високооктанових бензинів) зі споживачем (є продавцем товару). В досліджуваний Відділенням період роздрібним продавцем викокооктанових моторних бензинів у відносинах зі споживачами (тобто, суб'єктом, який здійснював роздрібну торгівлю від свого імені, самостійно встановлював ціни) було ПП "ОККО-Нафтопродукт".

Судом встановлено, що ПП "Деол Трейд" у досліджуваний період не мало в оренді жодної АЗС, не мало зареєстрованих РРО, найманих працівників, які обслуговують клієнтів на АЗС, тощо, таким чином - не здійснювало роздрібної реалізації бензинів. Більш того, згідно договору комісії, ПП "Деол Трейд" передавало нафтопродукти комісіонеру (ПП "ОККО-нафтопродукт"), саме для подальшої роздрібної реалізації.

У підпункті 8.3 пункту 8 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України йдеться про те, що ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб'єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу Антимонопольного комітету України. При цьому схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб'єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

Статтею 59 Закону передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Водночас за приписами статті 1 Закону:

- суб'єкт господарювання це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб'єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими;

- контроль це вирішальний вплив однієї чи декількох пов'язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб'єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки: праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною; праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб'єкта господарювання; укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов'язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб'єкта господарювання; заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб'єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб'єктах господарювання; обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб'єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб'єкті господарювання. Пов'язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб'єкта господарювання. Зокрема, пов'язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Враховуючи вищенаведене та те, що ПП "Деол Трейд" не є в даному випадку суб'єктом господарювання в розумінні статті 1 Закону, оскільки: ПАТ "Концерн "Галнафтогаз" до відповідальності за Рішенням № 157-р/к не притягувалося та його участь у зазначеному порушенні не досліджувалася; ПП "Деол Трейд" не здійснює контроль над ПП "Окко-Нафтопродукт"; ПП "Окко-Нафтопродукт", яке здійснювало діяльність з роздрібної реалізації ВОМБ, рішенням відповідача притягнуто до відповідальності окремо, відповідно до цього позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним п.1 рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.07.2014р. №157-р/к у справі №2/01-104-14 в частині визнання вчинення ПП "ОККО-БІЗНЕС" (назву змінено на ПП "Деол Трейд", ідентифікаційний код 37278249) порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною 3 статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, а саме схожих дій на ринку роздрібної реалізації високооктанових моторних бензинів в межах міста Харкова та з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою та з врахуванням автозаправних станцій, розміщених поблизу цієї дороги, які призвели до обмеження конкуренції, в той час, коли аналіз на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій.

3. Визнати недійсним п.9 рішення адміністративної колегії Харківського обласного пального відділення Антимонопольного комітету України від 03.07.2014р. №157-р/к у справі №2/01-104-14.

4. Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх, ) на користь Приватного підприємства "Деол Трейд" (79056, м. Львів, вул. Пластова, 1, ) судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_3