номер провадження справи 10/181/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 Справа № 908/6300/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Цитадель ХХІ , м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Стройлег, м. Запоріжжя

про стягнення заборгованості в розмірі 258 519, 60 грн.

суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, на підставі довіреності Б/Н від 28.12.2015 р.

від відповідача ОСОБА_2, на підставі довіреності № б/н від 01.02.2016 р.

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Цитадель ХХІ, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Стройлег, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 258 519, 60 грн., за договором купівлі-продажу товарів № 1210/1 від 12.10.2015 р.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 29.12.2015 р., справу 908/6300/15 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.12.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/6300/15, якій присвоєно номер провадження 10/181/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 03.02.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2016 р. підтримав вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання 03.02.2016 р. не зявився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Відзив не направив.

Про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що незявлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У звязку із неявкою в судове засідання представника відповідача, ненаданням відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, судом було відкладено розгляд справи на 08.02.2016 р. на 09 год. 00 хв.

Представник позивача у судовому засіданні 08.02.2016 р. підтримав вимоги викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 08.02.2016 р. проти позову заперечував та направив клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вказане клопотання прийняв та задовольнив.

Беручи до уваги надане клопотання про відкладення розгляду справи, судом було оголошено перерву, розгляд справи перенесено на 22.02.2016 р. о 09:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позові. Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2016 р. проти позову заперечував, до суду надав відзив в якому просить суд в задоволенні позову відмовити та клопотання про призначення судової експертизи.

Судом було оголошено перерву, розгляд справи перенесено на 25.02.2016 р. о 09:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні 25.02.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позові та надав до суду додаткове нормативне обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні 25.02.2016 р. проти позову заперечував.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 25.02.2016 р., розгляд справи був закінчений, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИТАДЕЛЬ XXI» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройлег» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу товарів №1210/1.

В п. 1.1. договору зазначено, що Продавець зобов'язується продати узгодженими партіями продукцію (в подальшому Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та сплатити його повну вартість на умовах визначених даним договором.

Відповідно до п. 2.1. договору асортимент, кількість та вартість Товару в кожній окремій партії визначається у рахунках-фактурах та видаткових накладних, що друкуються у двох примірниках (для кожної із сторін по одному), підписаних і скріплених печаткою і які є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов цього договору ТОВ «ЦИТАДЕЛЬ XXI» здійснило на користь ТОВ «Стройлег» наступні поставки:

Видаткова накладна №, датаСума накладної, гри. ДовіреністьСтрок для оплати, включно (15 б/днів)Опла ти, грн.Сума заборгованості, грн.
' №РН-0000154 від 12.10.2015 року55 181,40№2 від 28.10.15 до 02.11.15------55 181,40
№РН-0000155 від 13.10.201554 334,20№3 від 13.10.15до 03.11.15-------54 334,20
№РН-0000156 Від 14.10.1549 200,00№4 від 14.10.15до 04.11.15--------49 200,00

№РН-000171 від 02.11.201536 060,00№11/2 від 02.11.15 р.до 23.11.1536 060,00
№ РН-0000172 від 03.11.201563 744,00№11/2 від 02.11.15 р.до 24.11.1563 744,00
258 519,60

Відповідно до п. 4.5. Покупець здійснює повну оплату за постановлений Продавцем Товар протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дня вказаного у накладній на підставі рахунків-фактур або видаткових накладних шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця.

Відповідач у встановлений п. 4.5. договору строк вартість товару не сплатив.

Отже, відповідач по справі належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором №1210/1 від 12 жовтня 2015 року з оплати вартості товару. У зв'язку з цим станом на день подачі позову у відповідача утворилась заборгованість перед ТОВ ЦИТАДЕЛЬ XXI» в сумі 258 519,60 гривень.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, що визначено ст. 510 ЦК України

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ст.626ЦК України)

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Особа має право звертатись до суду за захистом саме порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Особи, що звертаються до суду, повинні довести належними та допустимими доказами порушення своїх прав та необхідність їх захисту.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, до суду надав письмовий відзив в якому просить суд в задоволенні позову відмовити.

27.02.2016 р. представник відповідача надав до суду клопотання про призначення судової експертизи, в якому просить суд провести судово-технічну експертизу договору купівлі-продажу, а також судово-почеркознавчу експертизу підписів посадових сторін договору.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про призначення судових експертиз, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати:

- безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

- з акту управління господарською діяльністю;

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

- внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

- у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В даному випадку зобов'язання виникли на підставі договору купівлі-продажу товарів №1210/1. Навіть якщо виключити з переліку доказів договір купівлі-продажу №1210/1, то це суттєво не вплине на результат розгляду справи, оскільки статтею 181 Господарського кодексу України визначено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Про виникнення договірних зобов'язань окрім договору свідчать:

- видаткова накладна №РН-0000154 від 12 жовтня 2015 року,

- довіреність №2 від 28 жовтня 2015 року,

- видаткова накладна №РН-0000155 від 13 жовтня 2015 року,

- довіреність №3 від 13 жовтня 2015 року,

- видаткова накладна №РН-0000156 від 14 жовтня 2015 року,

- довіреність №4 від 14 жовтня 2015 року,

- рахунок-фактура №РФ-000117 від 30 жовтня 2015 року,

- видаткова накладна №РН-0000171 від 02 листопада 2015 року,

- видаткова накладна №РН-0000172 від 03 листопада 2015 року,

- довіреність №11/2 від 02 листопада 2015 року.

Дійсність цих документів сторонами не оскаржується. Більш того, до матеріалів справи позивачем були долучені копії податкових накладних, які свідчать про реальність господарських операцій проведених сторонами.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23 березня 2012 року «Про деякі питання практики призначенні судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З наведених вище положень можна дійти висновку, що експертиза по справі призначається лише у тих випадках, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, і що суд господарський суд оцінює докази у їх сукупності.

Наведені вище докази у своїй сукупності повністю доводять перед судом факт передачі на користь відповідача товару.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Товариства з обмеженою відповідальністю Цитадель ХХІ, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Стройлег, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 258 519, 60 грн., за договором купівлі-продажу товарів № 1210/1 від 12.10.2015 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду; ставка судовою збору за подання до господарського суду позовної заяви майновою характеру встановлюється 1,5 % від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Цитадель ХХІ, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Стройлег, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 258 519, 60 грн., за договором купівлі-продажу товарів № 1210/1 від 12.10.2015 р задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройлег» (69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 18/52, , ІПН 65, р/р 8009 ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Запоріжжя, МФО 313399 Св-во ПДВ №200114562) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ЦИТАДЕЛЬ XXI» (69009, м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 245, Код , р/р 6986, ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Запоріжжя, МФО 313399) - 258 519 (двісті п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 60 копійок - основного боргу та 3877 (три тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень 79 копійок судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 01.03.2016 р.