РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/30733/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медична клініка "Віва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс України"

про стягнення заборгованості в розмірі 63 881,57 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Павич І.С., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медична клініка "Віва" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 63 881,57 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2015 було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.01.2016.

20.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення по справі.

У судове засідання 20.01.2016 представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 07.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/30733/15 позивач виконав.

У судове засідання 20.01.2016 представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 07.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/30733/15 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 20.01.2016 клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 20.01.2016 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 07.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/30733/15 та у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 10.02.2016.

03.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення.

10.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 10.02.2016 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, відхилив його з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Однак, за висновками суду, наявні в матеріалах справи документи достатні для її розгляду.

Отже, незважаючи на те, що представник відповідача у судове засідання 10.02.2016 не з'явився, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення.

У судовому засіданні 10.02.2016 представник позивача надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Асистанс України" (далі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медична клініка "Віва" (далі - позивач, виконавець) було укладено Договір про надання медичних послуг (медичної допомоги) застрахованим особам № 35/10МКВ від 01.03.2013 (надалі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується за дорученням замовника надати застрахованим особам медичні послуги, тобто вчинити сукупність медичних дій, які відповідають вимогам, що ставляться до методів діагностики, профілактики та лікування на території України, спрямованих на відновлення, підтримку або зміцнення здоров'я застрахованої особи в межах Договору добровільного медичного страхування. Замовник бере на себе зобов'язання оплачувати медичні послуги (медичну допомогу), надані виконавцем застрахованим особам, у порядку і на умовах, передбачених цим Договором, а також виконувати вимоги виконавця, необхідні для виконання останнім вимог цього Договору.

Відповідно до п. 4.3.4 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, наданих виконавцем.

Згідно з п. 5.1 Договору вартість медичних послуг (медичної допомоги) наданої виконавцем застрахованим особам визначається відповідно до прейскуранту, який затверджується сторонами у Додатку № 1 до цього Договору. За домовленістю між сторонами вартість консультаційного прийому, які надаються виконавцем застрахованим особам, на підставі цього Договору, обраховується зі знижкою у розмірі 10 % порівняно із звичною вартістю (блок «Прийом лікарів за фахом»), передбаченою прейскурантом виконавця.

Пунктами 5.11, 5.12, 5.13, 5.14, 5.15 та 5.16 Договору визначено, що загальна вартість договору складається із сукупності всіх сум, визначених в актах приймання-передачі наданих послуг та рахунках-фактурах, виставлених виконавцем протягом строку дії даного Договору. Підставою для здійснення замовником оплати послуг виконавця є наявність підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунковим періодом вважається 1 календарний місяць. Виконавець зобов'язаний протягом 3 днів після завершення розрахункового періоду надіслати/передати замовнику в письмові формі 2 примірники Акту наданих послуг та рахунок-фактуру. Не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання Акту наданих послуг замовник зобов'язаний повернути виконавцю підписаний зі свого боку один примірник Акту наданих послуг або надати письмові вмотивовані зауваження чи претензії. Якщо у визначений строк виконавець не отримає вказаних заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень та/або претензій до дій виконавця щодо наданих ним послуг. Усі розрахунки між сторонами за цим Договором здійснюються у грошовій одиниці України шляхом перерахування коштів з рахунку замовника на рахунок виконавця, які визначені в цьому Договорі, протягом 10 робочих днів з дня підписання уповноваженим представником замовника Акту наданих послуг або з моменту закінчення строку, передбаченого п. 5.15 цього Договору, для надання замовником зауважень чи претензій на Акт наданих послуг.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2013, а в частині здійснення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 10.2 Договору у разі, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору від жодної зі сторін не надійде письмової заяви про його припинення, Договір вважається продовженим на той самий строк і на попередніх умовах.

З п. 1.1 Додатку № 2 до Договору вбачається, що для виконання положень Договору замовник визначив нижчезазначених відповідальних осіб: ОСОБА_2.

Як зазначає позивач, він виконав взяті на себе зобов'язання за Договором та надав у період з 01.10.2013 по 31.09.2015 послуги відповідачу на загальну суму 89 001,60 грн, однак відповідач розрахувався з позивачем частково на суму 39 410,65 грн, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 49 590,95 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи докази заборгованості відповідача, а саме акти наданих послуг № 1864 від 31.10.2013, №2019 від 30.11.2013, №2190 від 31.12.2013, №133 від 31.01.2014, № 312 від 28.02.2014, № 314 від 28.02.2014, № 528 від 31.03.2014, № 714 від 30.04.2014, № 904 від 31.05.2014, № 1095 від 30.06.2014, № 1316 від 31.07.2014, № 1443 від 31.08.2014, № 1658 від 30.09.2014, № 1851 від 31.10.2014, № 1989 від 30.10.2014, № 2211 від 31.12.2014, №169 від 31.12.2015, № 333 від 28.02.2015, № 444 від 28.02.2015, № 589 від 31.03.2015, №796 від 30.04.2015, № 1004 від 31.05.2015, № 1222 від 30.06.2015, № 1236 від 31.07.2015, № 1256 від 31.08.2015, № 1274 від 30.09.2015, відповідно до яких вбачається, що позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 89 001,60 грн.

Судом також встановлено, що всі вище перелічені акти, окрім Актів наданих послуг № 2019 від 30.11.2013, № 2190 від 31.12.2013, № 1095 від 30.06.2014, № 1236 від 31.07.2015, №1253 від 31.08.2015, № 1274 від 30.09.2015 підписані сторонами без зауважень.

Що ж до Актів наданих послуг № 2019 від 30.11.2013, № 2190 від 31.12.2013, № 1095 від 30.06.2014, № 1236 від 31.07.2015, №1253 від 31.08.2015, № 1274 від 30.09.2015, які не підписані сторонами, то в матеріалах справи містяться копії кур'єрських відомостей отримання зазначених актів відповідачем.

Крім того, матеріали справи не містять, а сторонами не доведено факту надання замовником у термін не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання зазначених актів наданих послуг письмових вмотивованих зауважень чи претензії.

Таким чином, з урахуванням умов Договору, погоджених сторонами на власний розсуд, оскільки у визначений Договором строк виконавець не отримав заперечень, замовник вважається таким, що не має будь-яких заперечень та/або претензій до дій виконавця щодо наданих ним послуг, та відповідно відповідач зобов'язаний був протягом 10 робочих днів з дня підписання уповноваженим представником замовника Акту наданих послуг або з моменту закінчення строку, передбаченого п. 5.15 цього Договору, для надання замовником зауважень чи претензій на Акт наданих послуг розрахуватись з позивачем.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач розрахувався з позивачем лише частково, на суму 39 410,65 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № № 1457 від 27.11.2013, № 93 від 12.02.2014, № 206 від 06.03.2014, № 302 від 03.04.2014, № 410 від 20.05.2014, № 438 від 03.06.2014, № 615 від 12.08.2014, № 864 від 18.11.2014, № 921 від 12.12.2014, № 995 від 31.12.2014, № 26 від 21.01.2015, № 179 від 16.03.2015, №386 від 17.06.2015, № 476 від 07.08.2015, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість перед позивачем в розмірі 49 590,95 грн.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 930,41 грн. трьох відсотків річних, 5 688,99 грн. інфляційних втрат та 7 671,22 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, та встановлено, що позивачем вірно розраховано зазначені суми. А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 930,41 грн та інфляційні втрати в розмірі 5 688,99 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.7 Договору у випадку несвоєчасного виконання замовником п. 5.16 цього Договору, останній сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, з урахуванням положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та з урахуванням доведеного позивачем належними доказами розміру заборгованості відповідача за Договором, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 7 671,22 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням інфляційних втрат, 3 % річних та пені, в загальному розмірі 63 881,57 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Асистанс України" (03150, м. Київ, вулиця Предславинська, будинок 34-Б; ідентифікаційний код: 35332288) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медична клініка "Віва" (04070, м. Київ, вулиця Щекавицька, будинок 42/48, нежиле приміщення №38 /В ЛІТЕРІ А/; ідентифікаційний код: 37974205) заборгованість в розмірі 49 590 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто) грн 95 коп., 3 % річних в розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) грн 41 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 688 (п'ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн 99 коп., пеню в розмірі 7 671 (сім тисяч шістсот сімдесят одна) грн 22 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

Повне рішення складено 29.02.2016.

Суддя О.В. Нечай