ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2016 р.Справа № 916/5065/15

За позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Союз";

До відповідача: Комунального підприємства "Узберіжжя"

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 згідно довіреності від 15.05.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 згідно довіреності №24 від 26.01.2016р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 згідно довіреності від 15.05.2015р.

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Союз", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства (далі КП) "Узберіжжя" про стягнення основного боргу за договорами №315КП11 від 02.06.2011р. та №315КП14 від 27.03.2014р. у розмірі 206 413грн. 38коп., пені у розмірі 53 339грн. 48коп., інфляційних втрат у розмірі 367 902грн. 18коп. та 3% річних у розмірі 17 745грн. 90коп.

В ході розгляду справи позивач неодноразово надавав заяви про уточнення позовних вимог, згідно остаточної редакції, що надійшла до суду 16.02.2016р. просить суд стягнути з КП "Узберіжжя" основний борг за договорами №315КП11 від 02.06.2011р. та №315КП14 від 27.03.2014р. у розмірі 204 750грн. 78коп., пені у розмірі 42 487грн. 72коп. , інфляційних втрат у розмірі 100 514грн. 94коп. та 3% річних у розмірі 12 471грн. 05коп.

Представник позивача уточнену позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечував частково з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засідання, яке відбулось 16.02.2016р. представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

02 червня 2011р. між КП "Узберіжжя" (Замовник) та ТОВ "Союз" (Виконавець) був укладений Договір про вивіз твердих побутових відходів №315КП11, умовами якого передбачено, що Виконавець на умовах передбачених дійсним Договором, здійснює послуги по збору та вивозу твердих побутових відходів (далі ТПВ), які утворюються в процесі господарської діяльності Замовника та розташованих останнім в контейнерах для збору ТПВ, наданих йому у тимчасове користування ОСОБА_4, а Замовник оплачує надані послуги на умовах, передбачених дійсним Договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що Виконавець має право надавати Замовнику необхідну кількість контейнерів згідно з Договором та послуги зі звільнення контейнерів та вивіз ТПВ згідно з умовами Договору, а Замовник зобовязаний своєчасно та в повному обємі оплачувати надані послуги згідно з умовами Договору, а також на протязі 5 календарних днів підписувати надані ОСОБА_4 наданих послуг (п. 4.1 Договору).

Вартість послуг які виконуються ОСОБА_4 визначається Сторонами в Додатку №2 до Договору (п.5.1 Договору).

Відповідно до Додатку №2 від 01.09.2011р. вартість послуг по Договору №315КП11 складає 7 056грн. 43коп. щомісячно.

Відповідно п. 5.2 Договору оплата послуг ОСОБА_4 здійснюється наступним чином: Замовник здійснює оплату за надані послуги на поточний рахунок ОСОБА_4 не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, в якому надані послуги.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що Договір укладено до 31 грудня 2013р., а в частині грошових зобовязань до повного виконання зобовязань.

27 березня 2014р. між КП "Узберіжжя" (Замовник) та ТОВ "Союз" (Виконавець) був укладений Договір про вивіз твердих побутових відходів №315КП14, умовами якого передбачено, що Виконавець на умовах передбачених дійсним Договором, здійснює послуги по збору та вивозу твердих побутових відходів (далі ТПВ), які утворюються в процесі господарської діяльності Замовника та розташованих останнім в контейнерах для збору ТПВ, наданих йому у тимчасове користування ОСОБА_4, а Замовник оплачує надані послуги на умовах, передбачених дійсним Договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що Виконавець має право надавати Замовнику необхідну кількість контейнерів згідно з Договором та послуги зі звільнення контейнерів та вивіз ТПВ згідно з умовами Договору, а Замовник зобовязаний своєчасно та в повному обємі оплачувати надані послуги згідно з умовами Договору, а також на протязі 5 календарних днів підписувати надані ОСОБА_4 наданих послуг (п. 4.1 Договору).

Вартість послуг які виконуються ОСОБА_4 визначається Сторонами в Додатку №2 до Договору (п.5.1 Договору).

Відповідно до Додатку №2 від 27.03.2014р. вартість послуг по Договору №315КП14 складає 870грн. 33коп. щомісячно.

Відповідно п. 5.2 Договору оплата послуг ОСОБА_4 здійснюється наступним чином: Замовник здійснює оплату за надані послуги на поточний рахунок ОСОБА_4 не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, в якому надані послуги.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що дійсний договорі укладено до 31 грудня 2016р., а в частині грошових зобовязань до повного виконання зобовязань.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору №315КП11 від 02.06.2011р. та Договору №315КП14 від 27.03.2014р. за період з 31.01.2013р. по 31.11.2015р надав відповідачу послуги по вивозу ТПВ на загальну суму 207 413грн. 38грн., що підтверджується актами наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи. Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково.

Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 204 750грн. 78коп.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Умовами п. 6.2 Договорів №315 КП11 від 02.06.2011р. та №315КП14 від 27.03.2014р. передбачено, що в разі невиконання п. 5.2 Договору Замовник виплачує ОСОБА_4 неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується неустойка, від щомісячної вартості послуг за кожний наступний день несплати або несвоєчасної оплати послуг.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеного пункту Договорів та норми законодавства позивач нарахував пеню у сумі 42 487грн. 72коп., 3% річних у сумі 12 471грн. 05коп. та інфляційні втрати у сумі 100 514грн. 94коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову, позивач також посилається на ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України відповідно, до яких субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2011р. між КП "Узберіжжя" (Замовник) та ТОВ "Союз" (Виконавець) був укладений Договір про вивіз твердих побутових відходів №315КП11 та 27 березня 2014р. між КП "Узберіжжя" (Замовник) та ТОВ "Союз" (Виконавець) був укладений Договір про вивіз твердих побутових відходів №315КП14, умовами яких передбачено, що Виконавець на умовах передбачених дійсними Договорами, здійснює послуги по збору та вивозу твердих побутових відходів (далі ТПВ), які утворюються в процесі господарської діяльності Замовника та розташованих останнім в контейнерах для збору ТПВ, наданих йому у тимчасове користування ОСОБА_4, а Замовник оплачує надані послуги на умовах, передбачених відповідними Договорами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5.1 Договору №315КП11 від 02.06.2011р. передбачено, що Вартість послуг які надаються ОСОБА_4 визначається Сторонами в Додатку №2 до цього Договору, та становить 7 056грн. 43коп. щомісячно.

Пунктом 5.1 Договору №315КП14 від 24.03.2014р. передбачено, що Вартість послуг, які надаються ОСОБА_4 визначається Сторонами в Додатку №2 до цього Договору, та становить 870грн. 33коп. щомісячно.

Згідно п. 5.2 Договорів №315КП11 та №315КП14, оплата послуг ОСОБА_4 здійснюється наступним чином: Замовник здійснює оплату за надані послуги на поточний рахунок ОСОБА_4 не пізніше 10 числа місяця, наступного за тим, в якому надані послуги.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договорів надав відповідачу послуги з вивозу ТПВ на суму 204 750грн. 78коп., що підтверджується актами наданих послуг за період з 31.01.2013р. по 31.11.2015р. Але відповідач за надані послуги не розрахувався у повному обсязі.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, правомірною є вимога позивача щодо стягнення заборгованості у сумі 204 750грн. 78коп.

Умовами п. 6.2 Договорів №315КП11 від 02.06.2011р. та №315КП14 від 27.03.2014р. передбачено, що разі невиконання п. 5.2 Договору Замовник виплачує ОСОБА_4 неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується неустойка від щомісячної вартості послуг за кожний наступний день несплати або несвоєчасної оплати послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За таких обставин, виходячи з п.6.2 зазначеного Договору та норм чинного законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 42 487грн. 72коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначену норму законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у сумі 12 471грн. за період з 11.02.2013р. по 01.06.2016р. та інфляційні втрати у розмірі 100 514грн. 94коп. за період з 11.02.2013р. по 01.06.2016р., які також підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Союз" є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Союз" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Узберіжжя" (65058, м. Одеса, вул.. Сегедська, 10а, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Союз" (65038, м. Одеса, вул. М. Демченко, 30, ) основний борг у сумі 204 750грн. 78коп., пеню у сумі 42 487грн. 72коп., інфляційні втрати у сумі 100 514грн. 94коп., 3% річних у сумі 12 471грн. 05коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 5 403грн. 37коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 лютого 2016 р.

Суддя Н.В. Рога