ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Справа № 909/23/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю. І.,

cекретар судового засідання Манів-Головецька О.С.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність б/н від 25.01.16),

від відповідача: представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Електа-Інжиніринг" (вул. 8 Березня, буд. 23, смт. Ювілейне, Дніпропетровська область, 52005; АДРЕСА_1, 49000)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" (вул. Ровенька, 1, с. Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область, 77543)

про стягнення заборгованості в сумі 101889,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Електа-Інжиніринг" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Мізунь" про стягнення 101889,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч умовам договору перевезення вантажу оплата за надані послуги відповідачем виконувалась неналежним чином, в звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 101889,75 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 02.02.2016, за результатами якого розгляд справи відкладено на 23.02.2016.

Представник відповідача в судові засідання 02.02.2016 та 23.02.2016 не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, проте, ним подано клопотання (вх.№2375/16 від 22.02.2016), в якому просив відкласти розгляд справи для забезпечення явку повноважного представника в судове засідання.

23.02.2016 представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, при цьому, заперечив проти відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу суду від 08.01.2016 та надіслано відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та відділенням поштового зв'язку суду не повернуто. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду від 02.02.2016 уповноваженим представником відповідача отримано 11.02.2016. Отже, відповідача було заздалегідь повідомлено про час та місце судового розгляду справи. Таким чином, відповідачу було надано термін та можливість для забезпечення участі у судовому засідання свого уповноваженого представника .

Враховуючи, що відповідач явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву не подав, проте, його було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, суд вважає, що у заявленому відповідачем клопотанні про відкладення розгляду справи слід відмовити та розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, з врахуванням наступного:

23.04.2014 між ТОВ "Мізунь" (замовник, відповідач) та ТОВ "Електа-Інжиніринг" (перевізник, позивач) укладено Договір №2014-028 (далі-договір), відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж у міжміському, міжнародному сполученні (згідно заявки на транспортні послуги) до місця призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), а замовник зобов'язався сплатити провізну плату за надані перевізником транспортні послуги відповідно до умов договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що перевізник здійснює перевезення вантажу на підставі письмових заявок на перевезення, що подаються замовником за формою встановленою в Додатку №1 до цього договору.

При укладенні даного правочину сторонами було узгоджено всі істотні умови договору.

Статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.ч.1,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, на підставі укладеного договору та заявок на перевезення між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 5.3 договору визначено, що сплата грошової суми за кожне перевезення здійснюється замовником на підставі рахунка-фактури і акту виконаних робіт. Підставою для виставлення рахунка-фактури є підписання акту виконаних робіт.

Факт належного виконання ТОВ "Електа-Інжиніринг" послуг з перевезення вантажів підтверджується актами про надання послуг, які підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін, а саме акти: №ЕІ00-00314 від 09.05.2015, №ЕІ00-00323 від 15.05.2015, №ЕІ00-00348 від 24.05.2015, №ЕІ00-00368 від 04.06.2015, №ЕІ00-00384 від 14.06.2015, №ЕІ00-00398 від 20.06.2015. Копії вказаних актів долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання вимог договору ТОВ "Електа-Інжиніринг" було поставлено довірений відповідачем вантаж за вказаними адресами відповідно до заявок, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями комплектів належним чином оформлених документів по кожному окремому перевезенню (оригінали вказаних документів оглянуті судом в засіданні).

З пояснень представника позивача випливає, що за період з 25.04.2015 по 20.06.2015 позивачем надано послуги відповідачу на суму 276600,00 грн. В свою чергу, відповідачем на користь позивача сплачено за надані послуги перевезення кошти в розмірі 197800,00 грн.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.5.4 договору рахунок-фактура повинна бути сплачена замовником протягом 14 банківських днів після отримання замовником належним чином оформлених оригіналів: рахунка-фактури виконавця, податкової накладної та товарно-транспортної накладної, видаткової накладної.

Однак, всупереч умов договору відповідач виконував свої зобов'язання неналежним чином, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 78800 грн. основного боргу.

Боржник вважається таким, що прострочив своє зобов'язання по поверненню заборгованості, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно з п.6.3.2 Договору у випадку прострочення оплати за надані послуги замовник сплачує перевізнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З пояснень представника позивача випливає, що ТОВ "Електа-Інжиніринг" неодноразово надсилались на адресу ТОВ "Мізунь" претензії про сплату боргу, проте станом на 28.12.2015 заборгованість не сплачено.

З тексту позовної заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заявлено до стягнення суми інфляційних втрат, 3%річних та пені, що нараховано станом на 28.12.2015.

Відповідно до ст. 55 ГПК України при перерахунку судом правильності арифметичних нарахувань, встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, 3%річних та пені підлягають задоволенню частково, зокрема, інфляційні втрати в розмірі 1776,95 грн., 3% річних 1140,28 грн., пеня 18894,47 грн., а в решті слід відмовити через невірний розрахунок. Слід зазначити, що розрахунок інфляційних втрат позивачем проведено врахуванням неправильного строку і застосування невірного індексу інфляції за грудень 2015 року. Щодо нарахування 3% річних, при перевірці розрахунку за допомогою програми ІПС "Законодавство" судом визначено суму в розмірі 1140,28 грн. Розрахунок пені проведено з врахуванням неправильного строку, оскільки не враховано вимоги п.6 ст. 232 ГК України.

На підставі наведених вище норм та наданих сторонами письмових доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, однак, підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 55, 49, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" (вул. Ровенька,1, с. Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область, 77543, код 32149452) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Електа-Інжиніринг" (вул. 8 Березня, буд. 23, смт. Ювілейне, Дніпропетровська область, 52005; АДРЕСА_1, 49000, код 33667838) кошти в сумі 100611,70 грн. (сто тисяч шістсот одинадцять гривень сімдесят копійок), з яких: 78800,00 грн. (сімдесят вісім вісімсот гривень нуль копійок) - сума основного боргу, 1776,95 грн. (одна тисяча сімсот сімдесят шість гривень дев'яносто п'ять копійок) - інфляційні втрати, 1140,28 грн. (одна тисяча сто сорок гривень двадцять вісім копійок) - 3% річних, 18894,47 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто чотири гривні сорок сім копійок) - пеня та судовий збір в розмірі 1509,17 грн. (одна тисяча п'ятсот дев'ять гривень сімнадцять копійок)

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 04.03.2016.