ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р.Справа № 922/346/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енексім", м. Харків
про стягнення 368227,46 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 106/10 від 17.07.2015 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енексім" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за договором поставки № 53-129-01-14-00210 від 08.08.2014 р. у розмірі 368227,46 грн.

Ухвалою суду по справі від 15.02.2016 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23.02.2016 р. о 10:40.

23.02.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 03.03.2016 р. о 11:00.

У судовому засіданні призначеному на 03.03.2016 р. о 11:00 була оголошена перерва до 03.03.2016 р. о 12:30 у зв'язку із затриманням прибуття представника позивача в призначене судове засідання (телефонограма № 184).

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх.№ 7427 від 03.03.2016 р.), яка судом була задоволена.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 03.03.2016 р. за вх. № 7429, надав копії документів згідно клопотання, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 03.03.2016 р. за вх. № 7428, надав письмові пояснення з додатком, які судом долучені до матеріалів справи. У поясненнях представник позивача вказував, що платіжне доручення № 190 від 22.01.2016 р. з відміткою банку є доказом сплати судового збору. Щодо надання сертифікату якості продукції представник позивача зазначав, що даний документ не потрібно досліджувати, оскільки спір не стосується претензії щодо якості продукції.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про порушення провадження у справі, яке надійшло до суду 24.02.2016 р., відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

08.08.2014 року між сторонами був укладений договір поставки № 53-129-01-14-00210 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник (відповідач) зобов'язувався в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити запасні частини до турбіни виробництва ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» (продукція) для ВП Хмельницька АЕС ДП НАЕК Енергоатом, а покупець (позивач) зобов'язувався в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

28.01.2015 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору, найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура і ціни зазначені в специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Згідно п.3.1. договору сума договору становить 4353846,00 грн.

Відповідно до п.5.1. договору строк поставки продукції зазначений в специфікації. Згідно специфікації № 1 до договору термін поставки становить 6 місяців з дати укладання договору, тобто до 09.02.2015 р.

Пунктом 5.2. договору було передбачено, що поставка продукції згідно специфікації здійснюється автотранспортом постачальника на умовах DDР - склад Хмельницького відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», 30100, м. Нетішин, Хмельницька область (вантажоодержувач) згідно Інкотермс 2000.

Згідно із п. 5.4. договору, датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Згідно п. 7.2. договору за порушення строку поставки продукції постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Згідно позову позивач посилається на прострочення відповідачем строку поставки продукції за договором на підставі наступних видаткових накладних: № ЕН-0000003 від 03.03.2015 р., № ЕН-0000005 від 10.04.2015 р. та № ЕН-0000006 від 03.06.2015 р., у зв'язку з чим на підставі п.7.2. договору відповідачу були нараховані пеня та штраф у розмірі 368227,46 грн.

У відповідності до вказаних накладних між ТОВ "Енексім" (від постачальника), Хмельницьким відділенням ВП "Складське господарство" та ВП "Атомкомплект" (від ДП «НАЕК «Енергоатом») були складені наступні акти приймання - передачі ТМЦ: № 3518 від 12.03.2015 р., № 3536 від 20.04.2015 р. та № 3572 від 15.06.2015 р.

Згідно із видатковою накладною № ЕН-0000003 від 03.03.2015 р. відповідачем було відвантажено продукцію на суму 902198,40 грн. Прострочення строку поставки продукції складає 21 календарний день (10.02.2015 р. - 02.03.2015 р. включно). Таким чином, згідно із п.7.2. договору пеня становить 18946,20 грн.

Згідно із видатковою накладною № ЕН-0000005 від 10.04.2015 р. відповідачем було відвантажено продукцію на суму 516060,00 грн. Прострочення строку поставки продукції складає 59 календарних днів (10.02.2015 р. - 09.04.2015 р. включно). Таким чином, згідно із п.7.2. договору пеня становить 30447,54 грн., штраф - 36124,20 грн.

Згідно із видатковою накладною № ЕН-0000006 від 03.06.2015 р. відповідачем було відвантажено продукцію на суму 1544862,00 грн. Прострочення строку поставки продукції складає 113 календарних днів (10.02.2015 р. - 03.06.2015 р. включно). Таким чином, згідно із п.7.2. договору пеня становить 174569,18 грн., штраф - 108140,34 грн.

Позивачем були надіслані відповідачу претензії про неналежне виконання договору та стягнення неустойки за договором № 2880/51 від 23.04.2015 р., № 3409/51 від 19.05.2015 р., № 2 (№5470/51) від 07.08.2015 р. та лист (досудове нагадування) № 8699/51 від 24.12.2015 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частиною 7 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

З огляду на вищевикладене та враховуючи умови договору господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за договором поставки № 53-129-01-14-00210 від 08.08.2014 р. у загальному розмірі 368227,46 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 5523,41 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 526, 530, 611, 625, 628, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енексім" (61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 25, ідентифікаційний код 37188391) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 108, літ. А, ідентифікаційний код 26251923, р/р НОМЕР_1 в ПАТ Діамантбанк", м. Київ, МФО 320854) штрафні санкції за договором поставки № 53-129-01-14-00210 від 08.08.2014 р. у розмірі 368227,46 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 5523,41 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2