РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/31973/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «Країна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА»
провідшкодування шкоди в сумі 18 300,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - Ястреб Т.І., представник за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 18 300,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 02.02.2016, 23.02.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, про дату та час проведення судових засідань повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні в матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 11.01.2016, 16.02.2015.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2015 в м. Вишневе по вул. Київській трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "DODGE" (д.н. НОМЕР_1), під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля "CHEVROLET" (д.н. НОМЕР_2).

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю "CHEVROLET" (д.н. НОМЕР_2), який був застрахований у Публічного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «Країна», згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 14.05.2015 №ТП 40055.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 14.05.2015 №ТП 40055 на підставі заяви розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту від 26.10.2015 №43/37121/2.1.5.1 ПАТ «Cтрахова компанія «Країна» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 18 300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2015 №12215.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Предметом даного спору є зворотна вимога страховика до особи, відповідальної за завдану шкоду, про стягнення компенсації страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику за договором добровільного страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "DODGE" (д.н. НОМЕР_1), яким керував ОСОБА_3, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа №369/10470/15-п, провадження №3/369/2729/15).

На час скоєння вищевказаної ДТП (21.09.2015) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час експлуатації автомобіля "DODGE" (д.н. НОМЕР_1), на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/5853018 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 21.05.2015 до 20.05.2016.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/5853018 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля DODGE" (д.н. НОМЕР_1), на час спірної ДТП.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 18.1 договору добровільного страхування розмір завданих збитків визначається Страховиком на підставі: калькуляції Страховика (складається з Страховиком за допомогою програмного продукту Audatex тощо), авто товарознавчого дослідження (експертний висновок, акт звірки тощо) щодо визначення розміру збитків, рахунків СТО.

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку, відповідно до умов п. 18.1 Договору добровільного страхування була визначена на підставі рахунку №СФ-0000067 від 08.10.2015, складеного ФОП ОСОБА_4, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту скала 19 000,00 грн.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Разом з тим, суд вказує, що звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

До того ж, Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 18 300,00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/5853018 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (18 300,00 грн.), з урахуванням того, франшиза за полісом №АІ/5853018 дорівнює 0,00 грн. тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 18 300,00 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 18 300,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, ідентифікаційний код 31241449) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, ідентифікаційний код 20842474) 18 300 (вісімнадцять тисяч триста) грн. страхового відшкодування, а також 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.03.2016

Суддя І.І. Борисенко