ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 лютого 2016 року Справа № 904/8257/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Прокопанич Г.К.

суддів Палія В.В.

Селіваненка В.П.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Совланут" та товариства з обмеженою відповідальністю "Левелап" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.01.2016

у справі № 904/8257/15 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Совланут"

товариства з обмеженою відповідальністю "Левелап"

до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Совланут" та товариство з обмеженою відповідальністю "Левелап" звернулись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 у справі № 904/8257/15.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України, дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 6 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

При цьому, у випадку не погодження з судовим рішенням попередньої інстанції та його оскарженням одночасно кількома учасниками процесу на суб'єкти оскарження покладається обов'язок дотримання порядку та розміру справляння судового збору.

В даному випадку суб'єктами оскарження виступають позивачі у справі - товариство з обмеженою відповідальністю "Совланут" та товариство з обмеженою відповідальністю "Левелап" і саме на них покладено обов'язок дотримання зазначеного вище порядку справляння судового збору за касаційне оскарження судових рішень попередніх інстанцій у даній справі і на момент подачі спільної касаційної скарги кожен з них повинен був сплатити судовий збір відповідно до вимог касаційної скарги.

Водночас Закон не містить заборони можливості сплати усієї суми судового збору одним з кількох позивачів у справі. Визначальним, у такому разі, є сам факт повного надходження належної до сплати суми судового збору в доход Державного бюджету України.

З доданих до матеріалів касаційної скарги документів вбачається сплата судового збору однією особою з двох скаржників (платіжне доручення від 05.02.2016 № 1236 на суму 1 461,60 грн.).

Враховуючи, що предметом спору у даній справі немайнова вимога (визнання недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.07.2015 № 40/01-14/05-15), спільне оскарження позивачами постанови апеляційного господарського суду та вимоги касаційної скарги (про скасування повністю судового рішення у даній справі), положення Закону України "Про судовий збір", колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що додане до касаційної скарги платіжне доручення від 05.02.2016 № 1236 на суму 1 461,60 грн. не може бути визнане належним доказом сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі, оскільки загальна сума судового збору складає 2 923,20 грн. (по 1 461,60 грн. підлягає сплаті кожним скаржником).

Водночас, зазначена сума судового збору (2 923,20 грн.), з огляду на положення вищенаведеного законодавства України може бути сплачена одним зі скаржників касаційної скарги.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Після усунення обставин, зазначених в ухвалі Вищого господарського суду України від 29.02.2016 касаційна скарга може бути подана повторно у порядку, встановленому розділом ХІІ1 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

1. Повернути касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Совланут" та товариства з обмеженою відповідальністю "Левелап" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 у справі № 904/8257/15 (з доданими до неї документами).

2. Справу № 904/8257/15 повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Судді В.В. Палій

В.П. Селіваненко