ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.02.2016р. Справа №908/2945/15

за заявою: №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» про відстрочку виконання рішення по справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_1», м.Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод», м.Красногорівка

про стягнення 91053,51 грн

Суддя Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: не зявився

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.06.2015р. (суддя Кротінова О.В.) по справі №908/2945/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_1», м.Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод», м.Красногорівка про стягнення 91053,51 грн, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 91053,51 грн, у тому числі 56988,18 грн суми основного боргу, 1348,98 грн 3% річних, 29437,57 грн інфляційних витрат та 3278,77 грн пені, а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1827 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3278,77 грн пені скасовано, в іншій частині залишено без змін.

04.01.2016р. на виконання вказаної постанови господарським судом Донецької області було видано відповідні накази.

08.02.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла заява №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» про відстрочення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. по справі №908/2945/15 на строк до 01.07.2016р.

Ухвалою суду від 08.02.2016р. (суддя Кротінова О.В.) розгляд вказаної заяви призначено у судовому засіданні 16.02.2016р.

15.12.2015р. у звязку з відсутністю судді Кротінової О.В. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого справу №908/2945/15 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Ухвалою суду від 16.02.2016р. суддею Паляницею Ю.О. справу №908/2945/15 прийнято до свого провадження, розгляд справи відкладено на 25.02.2016р.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що проведення військових дій на території Донецької області призвело до зупинення господарської діяльності та тяжкого фінансового стану Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод», яке фактично позбавлене можливості користуватись своїми виробничими потужностями та ресурсами, що також унеможливлює належне виконання своїх зобовязань.

Позивач у судове засідання зявився, проти задоволення заяви №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» заперечив. Крім того, надав відзив №2302/107 від 23.02.2016р. на заяву про відстрочення виконання рішення, в якому зазначив, що наведені заявником обставини не є такими, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також звернув увагу на те, що відповідач (заявник) не довів належними доказами наявність виключних обставин, які дають підстави для відстрочки виконання рішення суду від 25.06.2015р. у справі №908/2945/15.

Розглянувши заяву №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» про відстрочення виконання рішення від 25.06.2015р. господарського суду Донецької області, заслухивши пояснення представника позивача, з урахуванням того, що розгляд відповідної заяви обмежений десятиденним строком, а присутність сторін ухвалою від 16.02.2016р. у судовому засіданні 25.02.2016р. була визначена не обовязковою, господарський суд встановив.

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституціного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, судові рішення по справі №908/2945/15, які набрали законної сили, є обов'язковим до виконання та мають бути виконані.

Як свідчать матеріали справи, на теперішній час рішення суду від 25.06.2015р. у справі №908/2945/15 (з урахуванням змісту постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р.) Публічним акціонерним товариством «Красногорівський вогнетривкий завод» не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п.7.1.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2 вказаної постанови суду касаційної інстанції встановлено, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 зазначеного нормативно-правового акту господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи положення вказаних вище норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення заявником повинні бути доведені конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк.

Керуючись принципами повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заява №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що проведення військових дій на території Донецької області призвело до зупинення господарської діяльності та тяжкого фінансового стану Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод», яке фактично позбавлене можливості користуватись своїми виробничими потужностями та ресурсами, що також унеможливлює належне виконання своїх зобовязань.

За твердженням відповідача, наявність вказаних обставин зумовила відсутність у Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» грошових коштів для оплати заборгованості перед позивачем.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано наказ №173 від 12.06.2014р., лист №2060 від 02.12.2014р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод»; лист №597-1/01-30 від 14.07.2014р. Мар?їнської районної державної адміністрації Донецької області; лист №247 від 09.09.2015р. військово-цивільної адміністрації міста Красногорівка Мар?їнського району Донецької області; сертифікат (висновок) №1177/05-4 від 05.09.2014р. Торгово-промислової палати Україні про настання обставин непереборної сили; висновки (сертифікати) №2494/12.12-03 від 14.10.2014р., №2494/1/12.12-03 від 14.10.2014р., №2494/2/12.12-03 від 14.10.2014р., №2494/3/12.12-03 від 14.10.2014р., №2494/4/12.12-03 від 14.10.2014р., №3911 від 06.04.2015р., №2105 від 19.12.2014р. Донецької торгово-промислової палати; перелік залізничних вагонів, які не були своєчасно повернуті відповідно до умов договору експлуатації залізничної під?їзної колії Публічного акціонерного товариства «КРОЗ» при станції Красногорівка №1/128/234/11 від 16.05.2011р.

За висновками суду, обставини, на які посилається боржник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Позивачем поставлено товар за договором №305/13 від 25.12.2013р. на підставі видаткових накладних №РН-7 від 09.01.2014р., №РН-267 від 13.02.2014р., №РН-1239 від 20.06.2014р. на загальну суму 168923,87 грн. Рішенням від 25.06.2015р. господарського суду встановлено, що основна заборгованість з урахуванням часткових оплат на суму 111935,69 грн, здійснених у період з квітня по червень 2014 року, становить 56988,18 грн. Наразі, вказана заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений товар, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору поставки №305/13 від 25.12.2013р. прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Одночасно, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох учасників судового спору.

Також відповідачем не було доведено, що ним вживаються усі можливі дії для стягнення дебіторської заборгованості з контрагентів з метою сплати позивачу грошових коштів, належних йому за судовим рішенням.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи ухвалами господарського суду від 08.02.2016р., 16.02.2016р. відповідача було зобовязано надати, зокрема, план подолання наслідків тяжкої фінансової ситуації з поясненнями та належним його підтвердженням; докази наявності бюджетної заборгованості; рахунки або банківські виписки в підтвердження відсутності грошових коштів у заявника як на момент виникнення заборгованості, так і на даний час; докази збитковості господарської діяльності підприємства у 2014-2015р.р.

Проте, всупереч приписам ст.124 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, відповідачем витребуваних судом доказів не представлено.

Наразі, приймаючи до уваги наявність інфляційних процесів у економіці держави, надання відстрочки виконання судового рішення призведе до порушення матеріальних інтересів позивача.

До того ж, відстрочення виконання рішення на строк до 01.07.2016р., порушує право позивача на належне та швидке виконання рішення суду, яке прийняте на його користь. Підстав для обмеження цього права судом не вбачається.

За змістом наявного у матеріалах справи сертифікату (висновку) №1177/05-4 від 05.09.2014р., засвідчено настання обставин непереборної сили з 13.07.2014р. Публічному акціонерному товариству «Красногорівський вогнетривкий завод» при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів, оскільки заявник є юридичною особою, яка здійснює основну господарську діяльність на території міста Красногорівка Донецької області, та з 24.10.1996р. знаходиться на податковому обліку в Мар?їнській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, куди надаються звіти та сплачуються податки та інші обовязкові платежі.

Отже, Публічним акціонерним товариством «Красногорівський вогнетривкий завод» вказано на настання форс-мажорних обставин, безпосередньо, в частині справлення податків та обовязкових платежів, з огляду на безпеку та можливість пересування, а саме можливість виконання відповідних обовязків за місцем податкового обліку, яким є Мар?їнська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області. Відтак, сертифікат №1177/05-4 від 05.09.2014р. Торгово-промислової палати України не може враховуватись судом як підстава для відстрочення виконання рішення у справі №905/2945/15.

Одночасно, відповідно до ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Тобто, надані заявником до матеріалів заяви висновки Донецької торгово-промислової палати, не є належними доказами наявності підстав для відстрочення виконання рішення у справі №905/2945/15.

В судовому засіданні 25.02.2016р. судом також не встановлено наявності інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Таким чином, обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими та такими, що відповідають визначеним в ст.121 Господарського процесуального кодексу України обставинам, при яких надається відстрочка виконання рішення. Заявником не доведено, яким чином вони ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З огляду на те, що вимоги заявника позбавлені належного доказового обґрунтування та правових підстав, суд відмовляє у задоволенні заяви №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви №01/37 від 01.02.2016р. Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод» про відстрочення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. по справі №908/2945/15 на строк до 01.07.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця