ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

29 лютого 2016 року Справа № 915/6/16

м. Миколаїв

Кредитор: Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, 54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2.

Банкрут: Товариство з обмеженою відповідальністю «Конвес Миколаїв», 54030, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 40/3, .

Ліквідатор: ОСОБА_1, 54001, м. Миколаїв, вул. Садова, 1.

Суддя Ткаченко О.В.

Суть справи: про визнання кредиторських вимог

25.02.2016 від кредитора до суду надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 1389,34 грн.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив, що вказана заява подана без дотримання вимог ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а саме не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

При цьому Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області заявлено клопотання щодо звільнення від сплати судового збору за подання до суду даної заяви.

Зазначене клопотання позивача мотивовано відсутністю коштів, що не дає можливості сплатити судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

За правилами п. 3 ч. 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, до неї не додано доказів сплати судового збору, проте наявне клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р. роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

У даному випадку заявником виступає ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, яка з 01.09.2015 р. Законом Про судовий збір позбавлена пільг щодо сплати судового збору. Однак, разом з тим у п. 2 Прикінцевих положень Закону на Кабінет Міністрів України покладено обовязок забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Невиконання центральним органом виконавчої влади законодавчо встановленого обовязку щодо фінансування відповідних державних органів само по собі не може бути підставою для вирішення судом питання про звільнення від сплати судового збору.

Отже, посилання позивача на відсутність фінансування, не може вважатись достатньою підставою для звільнення позивача від такої сплати при поданні заяви про визнання кредиторських вимог.

Суд також враховує, що відстрочка може бути надана не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Проте, позивачем не було надано суду доказів (зі строками) можливого відновлення його фінансового становища. Також, позивач не надав суду доказів, які свідчать про здійснення саме ним відповідних дій щодо вирішення питання сплати цим органом судового збору по даній справі.

Таким чином, звертаючись до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору кредитор не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж кредитором обставини не мають характеру виключних.

За таких обставин подане кредитором клопотання про звільнення від сплати судового збору визнається судом необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 1 ст. 24 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у разі, якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог частини третьої статті 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобовязаний їх усунути.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне зобовязати кредитора усунути недоліки до 14.03.2016 року.

Керуючись ст.ст. 23, 24 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Повідомити про недоліки, виявлені при поданні заяви про визнання кредиторських вимог, а саме не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

3. Встановити строк для усунення недоліків до 14.03.2016 року.

4. Ухвалу надіслати на адресу кредитора, банкрута та ліквідатора.

Суддя О.В.Ткаченко