ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р.Справа № 923/260/13-г
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання - Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від прокурора не зявився,

від Міністерства фінансів України не зявився,

від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - ОСОБА_1 (за ловіреністю),

від ПП «Бултранс» - не зявився,

від ПП «Буліс» - не зявився,

від ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні не зявився,

від ВПВРУ ДВС ГТУЮ у Херсонській області не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 21.01.2016 в порядку ст.121-2 ГПК України

по справі № 923/260/13-г

за позовом Прокурора міста Чернігова в інтересах держави в особі:

1. Міністерства фінансів України

2. Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Чернігові

до Приватного підприємства «Бултранс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 підприємство «Буліс»

про стягнення 140 297,22 грн.

субєкти оскарження Відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні та Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 02.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 підприємство «Бултранс» (далі ПП «Бултранс») звернулось до господарського суду Херсонської області зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні (далі - ВДВС) та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області (далі - ВПВР) та просило суд:

визнати незаконними дії ВДВС щодо винесення постанови від 19.06.2013 у виконавчому провадженні № 38406962 про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору;

визнати незаконними дії ВПВР щодо виділення в окреме провадження №44885725 постанови від 19.06.2013 ВДВС по виконавчому провадженню №38406962 про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору, згідно з пунктом 2 постанови від 26.09.2014 ВПВР про закінчення виконавчого провадження № 38406962;

визнати незаконними дії ВПВР щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (№ 44885725) від 26.09.2014р. щодо стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору;

визнати недійсною постанову ВДВС від 19.06.2013 у виконавчому провадженні № 38406962 про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору;

визнати недійсним пункт 2 (другий) постанови ВПВР про закінчення виконавчого провадження № 38406962 від 26.09.2014 щодо виділення в окреме провадження № 44885725 постанови ВДВС від 19.06.2013 у виконавчому провадженні № 38406962 про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору;

визнати недійсною постанову ВПВР від 26.09.2014 про відкриття виконавчого провадження № 44885725 щодо стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору.

Скарга обґрунтована тим, що відсутні підстави для стягнення з ПП «Бултранс» виконавчого збору, згідно оскаржуваних постанов, у зв'язку з відсутністю, власне, факту вчинення ВДВС та ВПВР будь-яких заходів стосовно відповідача, спрямованих на примусове виконання рішення господарського суду Херсонської області від 25.04.2013р. у даній справ.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.01.2016 скаргу ПП «Бултранс» в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії ВДВС та ВПВР задоволено в повному обсязі.

Ухвала вмотивована тим, що доводи ПП «Бултранс», наведені у скарзі, суд визнав обґрунтованими та правомірними.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ВПВР звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали господарський суд порушив норми процесуального та матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, у звязку з чим, ухвалу необхідно скасувати та відмовити у задоволені скарги ПП «Бултранс» у повному обсязі. До апеляційної скарги ВПВР приєднало додаткові документи, а саме копії матеріалів виконавчого провадження №44885725 на 7 арк. та № 38406962 на 18 арк.

01.03.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ПП «Бултранс» надійшов відзив, в якому останній заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

01.03.2016 від апелянта та 02.03.2016 від прокуратури до Одеського апеляційного господарського суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представників за наявними матеріалами справи.

Представники Міністерства фінансів України, ПП «Бултранс», ПП «Буліс» та ВДВС в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 18.02.2016, про причини своєї неявки суд не повідомили, у звязку з чим колегія суддів, враховуючи вищевказані обставини, клопотання апелянта і прокуратури та скорочений 15-денний строк перегляду судових ухвал місцевого суду в апеляційному порядку, прийняла рішення про розгляд справи за відсутністю представників Міністерства фінансів України, ПП «Бултранс», ПП «Буліс», ВДВС, апелянта та прокуратури.

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) в судовому засіданні 02.03.2016 надав пояснення, якими підтримала доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін.

Зясувавши думку представника Банку щодо додаткових документів, які були приєднанні до апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для залучення вищевказаних документів до матеріалів справи, оскільки заявник не довів поважність причин ненадання їх суду першої інстанції, а саме лише у цих випадках відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція має право прийняти додаткові докази, у звязку з цим, додаткові документи підлягають поверненню апелянту.

Розглянувши матеріали та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Банку, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено господарським судом, що рішенням господарського суду Херсонської області від 25.04.2013 у даній справі стягнуто з ПП «Бултранс» на користь Банку 140 297,22 грн., з яких 134 696,00 грн. заборгованості за кредитом, 5 601,22 грн. пені, та стягнуто з ПП «Бултранс» до державного бюджету 2 805,94 грн. судового збору.

21.05.2013судом видано відповідні накази № 923/260/13-г про примусове виконання цього рішення.

Постановою головного державного виконавця ВДВС від 12.06.2013 було відкрито виконавче провадження № 38406962 з виконання наказу господарського суду Херсонської області № 923/260/13-г від 21.05.2013 про стягнення з відповідача 140 297,22 грн. на користь Банку та надано відповідачеві строк до 18.06.2013 для виконання виконавчого документа в добровільному порядку (т. 2 а.с.8).

У зв'язку з невиконанням відповідачем в добровільному порядку цього наказу суду у встановлений строк, 19.06.2013 головним державним виконавцем ВДВС у виконавчому провадженні № 38406962 винесено постанову про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору (т.1 а.с.147, 168)

Постановою від 30.09.2013 головного державного виконавця ВПВР, на підставі постанови від 20.09.2013 начальника вказаного управління, виконавче провадження № 38406962 прийняте до виконання цим державним виконавцем ВПВР (т.1 а.с.148).

Заявою про повернення виконавчого документу стягувану від 28.01.2014 Банк повідомив ВДВС про фактичне та повне виконання рішення суду ПП «Буліс». Відповідно відсутні солідарні зобовязання боржника ПП «Бултранс» перед Банком (т.2 а.с.10-11).

Постановою головного державного виконавця ВПВР від 26.09.2014 закінчено виконавче провадження № 38406962 з підстав фактичного повного виконання рішення суду, в частині стягнення грошової суми на користь Банку з ПП «Буліс», солідарним боржником якого є ПП «Бултранс», та виділено в окреме провадження постанову від 19.06.2013 головного державного виконавця ВДВС про стягнення з ПП «Бултранс» 14 029,72 грн. виконавчого збору (за п.2 вказаної постанови від 26.09.2014 ВПВР) (т. 1 а.с.149, 166).

Згідно з іншою постановою від 26.09.2014 цього ж головного державного виконавця ВПВР відкрито виконавче провадження № 44885725 з примусового виконання постанови від 19.06.2013 головного державного виконавця ВДВС про стягнення з ПП «Бултранс» 14 029,72 грн. виконавчого збору у виконавчому провадженні № 38406962 (т. 1 а.с.150).

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Державний виконавець здійснює примусове виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб ( ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 6 Закону ).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та цим законом. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону, державний виконавець має право:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію (за п.3 ч. 3 цієї статті);

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (за п.5 ч. 3 цієї статті);

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також, опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (за п.6 ч. 3 цієї статті);

здійснювати інші повноваження, передбачені цим законом та іншими законами (за п. 20 ч. 3 цієї статті).

Відповідно до ст. 25 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», і пред'явлений до виконання до відповідного (належного) органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій, зокрема, вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення, із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У разі ненадання боржником у строк, який встановлено в постанові про відкриття виконавчого провадження для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ст. 27 Закону).

Отже, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, не є єдиною та достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

До заходів примусового виконання рішень належить, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 32 та ч. 1 ст. 52 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 12.06.2013 головного державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження № 38406962 арешт на майно відповідача не накладався.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази направлення ВДВС (або ВПВР) запитів до установ для виявлення майна відповідача при здійсненні виконавчого провадження № 38406962, докази накладення арешту на майно відповідача при здійсненні виконавчого провадження № 38406962.

Колегія погоджується з висновком господарського суду, що матеріалами справи не підтверджено фактів здійснення ВДВС (або ВПВР) в процесі виконавчого провадження № 38406962, або зведеного виконавчого провадження, складовою якого є виконавче провадження № 38406962, будь-яких, передбачених ст. 32 Закону заходів примусового виконання рішення. При цьому, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача згідно з наказом господарського суду Херсонської області №923/260/13-г від 21.05.2013 та відносно якої відповідач є солідарним боржником, фактично сплачено іншим солідарним боржником - ПП «Буліс» до початку здійснення (а фактично, як-то слідує з матеріалів розгляду скарги відповідача, без здійснення) ВДВС (або ВПВР) заходів примусового виконання рішення. За вказаних встановлених судом фактичних обставин, відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, в порядку ст. 28 Закону, за наслідками здійснення ВДВС виконавчого провадження № 38406962.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією, яку викладено у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 19.06.2014 у справі № 924/205/13-г.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішення господарського суду можуть бути подані боржником протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли боржникові стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Щодо тверджень про пропуск відповідачем строку на подання скарги на дії ВДВС та ВПВР суд зазначає наступне.

Стосовно постанови від 19.06.2013 головного державного виконавця ВДВС про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору.

ВДВС та ВПВР не надали до господарського суду будь-яких доказів надсилання відповідачеві постанови від 12.06.2013 про відкриття виконавчого провадження № 38406962 та/або постанови від 19.06.2013 про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору, яку винесено у цьому ж виконавчому провадженні.

За відсутності доказів надсилання ВДВС відповідачеві постанови від 12.06.2013 про відкриття виконавчого провадження № 38406962 з ідентифікатором для доступу до інформації про це виконавче провадження на веб-сайті Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в мережі Інтернет, ВДВС та ВПВР не довели суду можливості відповідача отримувати інформацію про хід виконавчого провадження № 38406962 з вказаного Інтернет-ресурсу. Факт отримання позивачем-2 (банком) вказаної постанови від 12.06.2013 ВДВС не може бути прийнятий судом в якості підтвердження (доказу) а ні факту надсилання ВДВС відповідачеві цієї ж постанови від 12.06.2013, а ні факту її отримання відповідачем.

Наявна в матеріалах справи «Облікова картка на зведене виконавче провадження № ЄДРВП 38656081» від 20.09.2013, надана до суду ВДВС в якості доказу обізнаності відповідача з 04.12.2013 з матеріалами виконавчого провадження № 38406962, на думку судової колегія не є належним доказом обізнаності відповідача з 04.12.2013 з матеріалами виконавчого провадження № 38406962, з підстав відсутності належних доказів:

приєднання виконавчого провадження № 38406962 до виконавчого провадження № 38656081 (суду не надано відповідну постанову);

об'єднання будь-яких виконавчих проваджень у виконавче провадження №38656081 (суду не надано відповідну постанову);

щодо конкретного переліку матеріалів виконавчих проваджень, зокрема, виконавчого провадження № 38406962, які надавалися на ознайомлення (у обліковій картці такий перелік документів відсутній);

Стосовно інших оскаржуваних відповідачем постанов від 26.09.2014, судова колегія зазначає наступне.

Органи виконання судових рішень, дії яких оскаржуються, не надали суду будь-яких доказів (складених ВПВР реєстрів поштових відправлень, відповідного супровідного листа ВПВР) надсилання відповідачеві постанови від 26.09.2014 головного державного виконавця ВПВР про закінчення виконавчого провадження №38406962, згідно з п.2 якої постанову від 19.06.2013 головного державного виконавця ВДВС про стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору, було виділено в окреме виконавче провадження.

В якості доказу обізнаності відповідача з 04.11.2014 з фактом винесення постанови від 26.09.2014р. головного державного виконавця ВПВР про відкриття виконавчого провадження № 44885725 щодо стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору, на підставі оскаржуваної відповідачем постанови від 19.06.2013 головного державного виконавця ВДВС про стягнення з відповідача судового збору, до господарського суду було надано супровідний лист ВПВР від 29.09.2014 № 6752, за яким відповідачеві надсилається вказана постанова від 26.09.2014р. головного державного виконавця ВПВР про відкриття виконавчого провадження № 44885725, а також, поштове повідомлення про вручення за місцезнаходженням відповідача рекомендованого листа (т.1 а.с.169,171).

Проте, суд першої інстанції правомірно не прийняв супровідний лист ВПВР та поштове повідомлення, в якості доказів, обізнаності відповідача з будь-якою з вказаних оскаржуваних відповідачем постанов від 26.09.2014 головного державного виконавця ВПВР, оскільки:

згідно тексту зазначеного супровідного листа (т. 1 а.с.169) відповідачеві надсилається лише постанова від 26.09.2014 головного державного виконавця ВПВР про відкриття виконавчого провадження № 44885725 щодо стягнення з відповідача 14 029,72 грн. виконавчого збору та не вказано про надсилання відповідачеві з цим самим супровідним листом постанови від 26.09.2014 головного державного виконавця ВПВР про закінчення виконавчого провадження № 38406962;

згідно позначень ВПВР на поштовому повідомленні про вручення рекомендованого листа (т.1 а.с.171), цим листом відповідачу було надіслано два документи, реєстраційний номер першого з яких містить у собі цифри « 51» та повністю у поштовому повідомленні не читається, а також, інший з реєстраційним номером « 6752/4», що не є тотожними номеру супровідного листа ВПВР, а саме, « 6752» до постанови від 26.09.2014 головного державного виконавця ВПВР про відкриття виконавчого провадження № 44885725 щодо стягнення з відповідача 14029,72 грн. виконавчого збору;

виходячи з вказаної у поштовому повідомленні дати подання рекомендованого листа ВПВР до відділення поштового зв'язку « 07.10.14», положень ч. 5 ст. 25 Закону (копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові) та тверджень представників ВДВС та ВПВР в усному порядку, у судових засіданнях по розгляду скарги про здійснення ВДВС та ВПВР виконавчих проваджень №/№ 38406962 та 44885725 з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», листом, який ВПВР здало до відправлення до поштового відділення 07.10.2014 (через шість робочих днів після 26.09.2104), не могло бути надіслано відповідачеві постанову від 26.09.2014 головного державного виконавця ВПВР про відкриття виконавчого провадження № 44885725.

Таким чином, матеріалами розгляду скарги відповідача на дії ВДВС та ВПВР не підтверджено доводів цих органів про подання вказаної скарги відповідача до суду, з пропуском встановленого законом строку на її подання, стосовно будь-яких з вимог цієї скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене судова колегія, вважає що суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно задовольнив в повному обсязі скаргу ПП «Бултранс», на дії відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи про порушення і неправильне застосування господарським судом норм законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись cm.cm. 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 21.01.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_3