ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 922/4834/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №НАС817258 від 07.12.2015 року); - після перерви не зявився;

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №13-1699 від 23.12.2015 року); ОСОБА_3 (довіреність № 549/15 від 26.10.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№103Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі №922/4834/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків,

до Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія", м. Москва

про стягнення 2 512 099,42 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року позивач, ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", звернувся до господарського суду з позовом до Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія", м. Москва про стягнення 2512049,42 грн. збитків, заподіяних внаслідок транспортної пригоди на залізничному перегоні Смородино-Боромля та судового збору за подання позовної заяви в розмірі 50240,99 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі № 922/4834/15 (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" 2512049,42 грн. збитків, заподіяних внаслідок транспортної пригоди на залізничному перегоні Смородино-Боромля та 50240,99 грн. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі №922/4834/15, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.02.2016 року о 10:30 год.

11.02.2016 року позивач надав до канцелярії суду відзив апеляційну скаргу (вх.№1683), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі №922/4834/15 залишити без змін.

15.02.2016 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 02.03.2016 року для надання можливості представнику відповідача ознайомитись з відзивом на апеляційну скаргу та для надання доказів зарахування до Державного бюджету судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Від Державної казначейської служби на запит Харківського апеляційного господарського суду надійшов лист від 26.02.2016 року за вих.№13-12/259-3291, в якому повідомлено суд про зарахування судового збору у сумі 2118,79 доларів США (вх.№2278/1 від 26.02.2016 року та вх.№2399 від 01.03.2015 року).

Після перерви, представник позивача в судове засідання не зявився. Представники відповідача підтримують свою апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Крім того, представником відповідача було надано додаткові пояснення, та довідку Державної судової адміністрації про підтвердження зарахування надходжень від сплати судового збору від 16.02.2016 року за вих.№11-1260/16. (вх.№2424 від 02.03.2016 року, яку він просить долучити до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2012 року на 99 км парного шляху перегону "Блок-пост 98 км - Скрягівка" в поїзді № 3520 стався схід рухомого складу з рейок, починаючи з першого з голови поїзда порожнього піввагона №56736622 і наступних 26 завантажених напіввагонів, а також дванадцятої колісної пари тепловоза за напрямом руху.

Відповідно до ОСОБА_4 службового розслідування форми РБУ-1, складеного 05 лютого 2012 року дану транспортну пригоду було класифіковано як "серйозний інцидент". За висновками, що містить ОСОБА_4, схід рухомого складу в поїзді №3520 28 січня 2012 року на 99 км пікету 8 перегону блок-посту 98 км Скрягівка Південної залізниці стався через технічну несправність вагона №56736622, яка призвела до перекочуванню колісних пар першого за напрямком руху порожнього вагону №56736622 через головку зовнішньої рейки в кривій ділянці шляху, внаслідок чого сталося руйнування верхньої будови колії і подальший схід 26 вагонів і дванадцятої колісної пари по напрямку руху локомотива 2ТЕ-116 №1212.

Згідно паспорта піввагона №56736622 моделі 12-1303-01 побудованого ЗАТ "Промтрактор-Вагон" 15 лютого 2010 року його власником є Відкрите акціонерне товариство "Перша вантажна компанія" Російської Федерації.

Як повідомив заступник генерального директора Акціонерного товариства "Перша вантажна компанія" по технічному розвитку головний інженер ОСОБА_5 в листі від 20 серпня 2015 року №АО.НД/ТД-741/15 юридична особа Відкрите акціонерне товариство "Перша вантажна компанія" ОДРН 985 припинило діяльність 01 квітня 2015 року, про що свідчить запис в єдиному державному реєстрі юридичних осіб від 01 квітня 2015 року. Юридичною особою правонаступником, за змістом наведеного листа, при припиненні діяльності шляхом реорганізації у формі приєднання стала юридична особа Акціонерне товариство "Перша вантажна Компанія" ОДРН 856.

Відповідно до статті 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) при перевезенні в міжнародному сполученні претензії за втрату, недостачу вантажів можуть бути заявлені відправником або одержувачем компетентному органу залізниць протягом 9 місяців з моменту видачі вантажу. У 2012 році до компетентного органу Укрзалізниці були заявлені 5 претензій на суму 2561411, 04 грн. за втрату і недостачу вантажів в результаті транспортної пригоди, що сталася 28 січня 2012 року на перегоні Боромля Скрягівка.

Згідно з висновками компетентного органу Укрзалізниці визнані обґрунтованими претензії на загальну суму 2512 049, 42 грн., та підлягають оплаті за рахунок Південної залізниці.

У 2012 році у відповідності з розпорядженнями компетентного органу Укрзалізниці державним підприємством "Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень" державного підприємства "Південна залізниця" було списано:

- за розпорядженням від 12 липня 2012 року №ЦМ-8/965 (повідомлення від 23 липня 2015 року №4770) 278569,00 грн. за недостачу "фталевого ангідриду" по відправці № 08045076 Ліда - Харків-Сорт.;

- за розпорядженнями від 17 вересня 2012 року №ЦМ-8/1204 (повідомлення від 25 вересня 2012 року №5030) та від 01 жовтня 2012 року №ЦМ-8/1261 (повідомлення від 12 жовтня 2012 року №5161) 590349,13 грн. за недостачу і пошкодження плит деревоволокнистих по відправці № 07014416 Борисов - Лутовинівське Селище;

- за розпорядженням від 15 листопада 2012 року №ЦМ-8/1423 (повідомлення від 22 листопада 2012 року №5292) 132436,06 грн. за втрату скла листового по відправці №05053431 Костюківка Індустріальна;

- за розпорядженнями від 20 грудня 2012 року №ЦМ-8/1579 (повідомлення від 11 січня 2013 року №4001) і від 20 грудня 2012 року №ЦМ-8/1580 (повідомлення від 11 січня 2013 року №4,23 грн. за недостачу дизельного палива за відправлень №№ 404402, 0404403 Бугеняй - Рутченково.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 30 червня 2015 року № НЗ-1-06/713 (т.1 а.с. 105-108), у відповіді на яку (лист від 20 серпня 2015 року №АО.НД/ТД-741/15) відповідач відмовив у її задоволенні та повідомив про відсутність його вини у транспортній події (т.1 а.с. 147).

Зазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зазначено, що матеріалами справи підтверджено наявність умов для покладення на відповідача відповідальності за збитки, спричинені позивачеві внаслідок транспортної події на залізничному перегоні Смородино-Боромля, а представлений позивачем розрахунок розміру збитків у сумі 2512049,42 грн. таким, що підтверджений належними доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.1.1 Правил експлуатації, пономерного обліку і розрахунків за користування вагонами власності інших держав (затверджених на нараді уповноважених представників залізничних адміністрацій 24 травня 1996 року, згідно рішення 15 засідання ОСОБА_6 по залізничному транспорту від 05 квітня 1996 року), вагони, що допускаються до міждержавного сполучення, повинні повністю відповідати Технічним вимогам і іншим нормативним документам, що регламентують спільне використання вантажних вагонів, прийнятих ОСОБА_6 по залізничному транспорту.

Прокуратурою Сумської області за фактом транспортної пригоди 28 січня 2012 року було порушено кримінальну справу (в подальшому 13 травня 2015 року перереєстровано кримінальне провадження №0000064), в рамках розгляду якої старший слідчий слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_7 виніс постанову про проведення Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка Лазаряна судово-технічної експертизи.

Згідно пункту 3.1 Інструкції про порядок спільних дій залізничних адміністрацій держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки по службовому розслідуванню порушень безпеки руху в поїздній і маневровій роботі, затвердженою на 50-му засіданні ОСОБА_6 по залізничному транспорту 21 травня 2009 року всі необхідні експертизи та інші слідчі дії щодо випадків порушення безпеки проводяться згідно із законодавством держави, на території якої сталося порушення. Враховуючи викладене, до завершення слідства і прийняття судовими органами України рішення по кримінальній справі, всі слідчі дії, в т. ч. і призначення необхідних експертиз здійснюється органами, що ведуть слідство або за рішенням судових органів України.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи проведеної кандидатами технічних наук ОСОБА_4 і ОСОБА_6 причиною сходу з рейок 27 вагонів (з 1-го по 27-ий з голови поїзда) і 12-ої колісної пари тепловоза 2ТН-116 №1212 по ходу руху у вантажному поїзді №3520 на 99 км 8-му пікеті парного шляху перегону Смородине-Боромля Південної ж. д. 28 січня 2012 року є вкатуванння на голівку зовнішньої рейки в кривій радіусом 850 м правого колеса четвертої по ходу руху колісної пари першого (головного) порожнього вагону №56736622 (власність Відкритого акціонерного товариства "Перша вантажна компанія", Російська Федерація) через наявність у ньому технічних несправностей:

-через самовільне втручання змінена конструкція вагона (демонтований авторежим 265А-4), що призвело до недотримання встановлених Державною адміністрацією залізничного транспорту України норм тиску (1,2-1,6 кгс/см2) в гальмівному циліндрі для порожнього вагона, яке фактично становило 3,11 кгс/см2 при службовому гальмуванні (порушено вимоги п. 9.5 ПТЕ);

-режимний валик повітророзподільника перебував у середньому, а не порожньому режимі (порушено вимоги п. 7.7.4 "Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації ЦВ - 0043");

-мінімальна висота пружин ресорного комплекту у вільному стані становила 253,2 мм, при допустимій висоті 257-266 мм (порушено вимоги Керівництва з експлуатації 9771-06.00.00.000 РЕ);

-злам опори ковзуна з лівої сторони другий по ходу руху візка з внутрішнього дефекту лиття розміром 1х18 мм, обірвані болти кріплення регулювальної планки верхнього ковзуна з лівого боку по ходу руху.

Згідно статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд може призначити судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" наголошено, що висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Також, відповідно до висновків експертів, парна колія на 99 км. перегону Смородине-Боромля Південної залізниці і тепловоз 2ТЕ-116 №1212 на момент сходження рухомого складу з рейок знаходилися в справному стані, а злам рейок і руйнування верхньої будови колії відбулися після сходження з рейок другого по ходу руху візка вагона №56736622 під дією поздовжніх стискаючих зусиль, які виникли через набігання вагонів поїзда.

На думку експертів відповідальність за дану транспортну пригоду несе Відкрите акціонерне товариство "Перша вантажна компанія" (Російська Федерація) як власник вагона №56736622, який не забезпечив його утримання у справному технічному стані.

Зазначене у висновках експертиз підтверджує вину відповідача у виникненні транспортної події та у завданні збитків Державному підприємству "Південна залізниця", відповідає іншим доказам по справі, поданим позивачем, та підтверджує обґрунтованість позовних вимог.

Як вірно зазначено місцевим судом, твердження представників відповідача про те, що виявити технічні несправності вагона №56736622 мали обовязок працівники останнього пункту технічного огляду на території України, через який пройшов вагон, а відповідач не має нести відповідальність за його технічний стан, не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Згідно Висновку судово-технічної експертизи проведеної кандидатами технічних наук ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на вирішення експертизи слідчим відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_7 були поставлені, зокрема, питання чи мали місце в вагонах рухомого складу технічні несправності, що стали причиною аварії; до компетенції яких служб віднесено виявлення і усунення цих несправностей вагонів; чи мали можливість працівники цих служб виявити та усунути ці несправності вагонів. Надаючи відповіді на поставлені запитання експерти ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (сторінка 46 висновку) зазначили, що в вагоні №56732266 мали місце технічні несправності, що стали причиною аварії; виявлення і усунення несправностей вагонів відноситься до компетенції вагонних служб; працівники служб вагонного господарства не мали можливості в процесі експлуатації виявити і усунути приховані технічні несправності вагона №56732266.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про транспорт" до складу відомчого транспорту входять транспортні засоби підприємств, установ та організацій. Підприємства та організації, які мають відомчий транспорт, повинні забезпечувати його розвиток і утримання на рівні, що відповідає вимогам безпеки при наданні транспортних послуг. Відносини підприємств, які мають відомчий транспорт, з підприємствами, установами, організаціями та громадянами, яким вони надають транспортні послуги, та підприємствами транспорту загального користування регулюються кодексами (статутами) окремих видів транспорту.

Стаття 21 Закону України "Про залізничний транспорт" наголошує, що порядок обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначається зокрема Статутом залізниць України.

Як зазначено статтею 5 Статуту залізниць України нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеку руху є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 8 Статуту залізниць України Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

Аналогічна вимога до технічного стану рухомого складу, який повинен відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України закріплена також статтею 68 Статуту залізниць України.

Пункт 9.1. Правил технічної експлуатації залізниць зобовязує в експлуатації утримувати рухомий склад у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці, і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування. А пункт 9.12 правил наголошує, що локомотиви і вагони, що належать іншим відомствам, підприємствам та організаціям і виходять на колії загальної мережі залізниць, повинні відповідати вимогам цих правил.

Відповідач під час розгляду справи не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку утримувати своє майно - транспортний засіб (залізничний вагон №56736622) у справному стані, а посилання відповідача на відсутність його вини не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до частини 4 статті 319 Цивільного кодексу України, власність зобов'язує, а в статті 322 Цивільного кодексу України вказано, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому з аналізу практики застосування останньої статті вбачається, що нею встановлено презумпцію обов'язку власника нести всі ризики, пов'язані з утриманням належного йому майна, зокрема його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володільцю прав володіння, користування та розпорядження майном.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що обов'язок утримувати свою власність, а саме залізничний вагон №56736622, згідно діючого законодавства України повністю покладено на його власника - АТ «Перша Вантажна Компанія». У органу транспорту, через прихований характер технічної несправності вагону, без деповського огляду не було можливості виявити і усунути технічні несправності, а відтак і запобігти аварійній ситуації. Наведене спростовую доводи апеляційної скарги відповідача.

Разом з тим, судом першої інстанції було правомірно прийнято до уваги твердження відповідача та про те, що транспортна подія відбулася внаслідок сукупності порушень швидкісного режиму управління потягом і несправність вагону та встановлено, що в пункті 3.10 акту службового розслідування від 05 лютого 2012 року форму РБУ-1 фактична швидкість руху поїзда №3520 згідно розшифрування швидкостемірної стрічки складала 68 км/годину, в той час як на ділянці на якій сталась транспортна пригода швидкість була встановлена на рівні 65 км/годину.

Однак експертами ОСОБА_4 і ОСОБА_6В зазначений факт також був досліджений в розділі "Обставини справи" Висновку судово-технічної експертизи (сторінка 4), за результатами досліджень було наголошено, що відповідно до пункту 5.10 Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів 3СЛ2М, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок ЦТ-0033, що затверджена наказом Укрзалізниці від 18 січня 2002 року №19-Ц, перевищення встановлених швидкостей руху не більш ніж на 5 км/годину для швидкостемірів з межею вимірювання 150 км/годину і не більш ніж на 7 км/годину для швидкостемірів з межею вимірювання 220 км/годину, порушенням не є і до розгляду не приймається.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно встановити наявність таких факторів, як неправомірність поведінки особи, наявність збитків, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також наявність вини особи, яка завдала шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суб'єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. Частина 2 вказаної статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, щодо правомірності заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача збитків, заподіяних внаслідок транспортної пригоди на залізничному перегоні Смородино-Боромля, у сумі 2512049,42 грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи відповідача, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі №922/4834/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі №922/4834/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 03.03.2016 року.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.