ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Справа № 914/2728/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді: Могил С.К. (доповідач), Борденюк Є.М., Кривда Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 та рішення господарського суду Львівської області від 26.10.2015 у справі № 914/2728/15 господарського суду Львівської області
за позовомпублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

докомунального підприємства "Червоноградтеплокомуненерго"
простягнення 45 932 545, 50 грн.,
за участю представників

позивача: Старчика А.А.,

відповідача: не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до комунального підприємства "Червоноградтеплокомуненерго" про стягнення 45 932 545, 50 грн., з яких: 24 594 589, 92 грн. основного боргу, 2 066 316, 65 грн. пені, 1 530 900, 25 грн. 3% річних, 17 740 738, 68 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2922-БО-21 від 28.12.2012.

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.10.2015, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2015, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 24 594 589, 87 грн. основного боргу, 1 033 158, 32 грн. пені, 1 530 900, 25 грн. 3% річних, 17 740 738, 68 грн. інфляційних втрат. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів в частині зменшення розміру пені на суму 1 033 158, 33 грн., позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині зменшення пені і прийняти в цій частині нове рішення про її стягнення; постанову суду апеляційної інстанції скасувати в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавцем) та комунальним підприємством "Червоноградтеплокомуненерго" (покупцем) 28.12.2012 укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2922-БО-21, за умовами якого продавець зобов'язується передати в власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", за кодом згідно з УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст. 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Відповідно до п. 5.2. договору, ціна за 1000 м3 природного газу становить 1 091 грн., крім того ПДВ - 20% - 218, 20 грн., всього з ПДВ - 1 309, 20 грн.

Додатковою угодою № 1 від 19.08.2013 з 01.07.2013 викладено, зокрема, п.п. 5.2., 5.5. договору у новій редакції, відповідно до якої ціна за 1000 м3 природного газу становить 3 823, 78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764, 76 грн., всього з ПДВ - 4 588, 54 грн.

Згідно з п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За умовами п. 7.2. договору, зокрема, у разі невиконання покупцем п. 6.1. умов цього договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підтвердження виконання позивачем своїх договірних зобов'язань в повному обсязі до матеріалів справи долучено акти приймання-передачі природного газу, підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств сторін. Всього позивачем передано у власність відповідачеві природний газ на загальну суму 32 494 589, 87 грн., за який відповідач розрахувався частково в сумі 7 900 000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" по операціях з комунальним підприємством "Червоноградтеплокомуненерго", що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 24 594 589, 87 грн. суми основного боргу, 1 530 900, 25 грн. 3% річних, 17 740 738, 68 грн. інфляційних втрат місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Разом з цим, зменшуючи на 50% заявлений до стягнення позивачем розмір пені, суди виходили з того, що даний випадок є винятковим, виходячи з майнового стану та інтересів сторін, причин неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань через заборгованість населення, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, ступеню виконання зобов'язання боржником.

Саме цей висновок судів оспорюється позивачем в касаційному порядку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з викладеними в касаційній скарзі доводами про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права та вважає обґрунтованим висновок судів про наявність достатніх підстав для зменшення у даному випадку розміру пені, з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов'язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України не встановлено конкретних критеріїв, за наявності яких суд зменшує заявлені до стягнення суми штрафних санкцій у тому чи іншому обсязі, відтак відповідний висновок має також узгоджуватись зі ст. 3 Цивільного кодексу України, якою визначено загальні засади цивільного законодавства.

Колегія суддів касаційної інстанції беручи до уваги значний розмір присуджених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат і зважаючи, як встановлено судами попередніх інстанцій, що порушення зобов'язання виникло через заборгованість населення, а також враховуючи часткове погашення боржником суми основного боргу та майновий стан сторін та їх інтереси, погоджується як з тим, що встановлені судами обставини можуть бути визначені судом як підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, так і з відповідністю принципу розумності розміру на який відповідна пеня була зменшена, оскільки присудження до стягнення 1 033 158, 32 грн. пені, з урахуванням обставин справи, є адекватною відповідальністю за неналежне виконання відповідачем зобов'язань та є проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, а також засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішень господарських судів у даній справі, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого та апеляційного господарських судів.

Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 - без змін.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Борденюк Є.М.

Кривда Д.С.