ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.03.2016 Справа №905/577/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Величко Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, ,

про стягнення 34 960,00грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №НЮ-3/5 від 05.02.2016р. до Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, про стягнення 34 960,00 грн. штрафу.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/577/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 12.02.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/577/16.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту АА №032442/339/82 від 28.09.2015р. при зважуванні вагону №63279897 на ст.Знамянка Одеської залізниці виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №48609275 від 24.09.2015р., а отже неправильно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: залізничну накладну №48609275 від 24.09.2015р., акт загальної форми №86616 від 27.09.2015р., протокол зважування партії завантажених вагонів №б/н від 28.09.2015р., комерційний акт АА №032442/339/82 від 28.09.2015р., довідка про розрахунок плати за перевезення вантажу від с.Авдіївка до ст.Кременчук, виписка з книги зважування, технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.307, 315 Господарського кодексу України, ст.ст.920, 925 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 54 Господарського процесуального кодексу України, пп.8 п.6 р.1, ст.ст.24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, Правилами складання актів, розпорядженням Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014р. «Про зміну територіальної підсудності господарських справ».

03.03.2016р. позивачем представлено суду клопотання №б/н від 03.03.2016р., яким до матеріалів справи долучено копію довідки про розрахунок плати за перевезення вантажу від ст.Авдіївка до ст.Кременчук.

03.03.2016р. відповідачем через канцелярію суду надано клопотання №11/04/96 б/д про зменшення суми стягуваних штрафних санкцій у розмірі одної провізної плати.

Представник позивача у судовому засіданні 03.03.2016р. наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечив.

Представник відповідача у судому засіданні 03.03.2016р. вказав про визнання факту допущення помилки при визначені маси вантажу у залізничній накладній №48609275 від 24.09.2015р., разом з цим просив зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій до однієї провізної плати, з огляду на те, що позивачем не понесено збитків, вказано більшу масу ніж дійсний її розмір, посилався на наявність незалежних від нього обставин, що унеможливили нормальне функціонування транспортної служби підприємства та усього персоналу залізничного цеха.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У вересні 2015р. Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Кременчуг Південної залізниці відвантажило за залізничною накладною №48609275 від 24.09.2015р у вагоні №63279897 вантаж шлам вугільний.

При оформленні залізничної накладної №48609275 від 24.09.2015р у вагоні №63279897 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 69300 кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на електронних вагах, заводський №ВВ 100-Э1.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції Знамянка Одеської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №63279897 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №86616 від 27.09.2015р.

За результатами контрольної перевірки станцією Знамянка Одеської залізниці був складений комерційний акт АА №032442/339/82 від 28.09.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №63279897 на справних тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 на станції Знамянка Одеської залізниці виявлено, що при переваженні вага брутто складає 83500 кг., тара з документа - 22700 кг., нетто 60800кг., що складає різницю проти документа в сторону зменшення на 8500 кг.

У комерційному акті також відображено, що навантаження навалом рівномірне, нижче бортів 600 мм, на поверхні вантажу слідів розкрадання та втрати вантажу немає, захисне маркування відсутнє, просипання вантажу немає, у вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті, обєм кузова 73 м.куб.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт АА №032442/339/82 від 28.09.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно технічного паспорту ваг № станції Знамянка Одеської залізниці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна перевірка ваг здійснена 11.09.2015р.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом АА №032442/339/82 від 28.09.2015р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Одночасно представником Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» у судовому засіданні визнано факт невідповідності означеної маси вантажу у спірному перевізному документі дійсній його кількості.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 6992,00 грн., позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 34 960,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Відповідач у клопотанні №11/04/96 б/д просить суд згідно з п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України зменшити суму стягуваних штрафних санкцій у розмірі одної провізної плати.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на масштабну кризу у металургійній галузі, знаходження підприємства у зоні проведення антитерористичної операції, трудомісткий виробничий процес, відсутність електропостачання на підприємстві, постійні обстріли, обставини, що унеможливили нормальне функціонування транспортної служби підприємства та усього персоналу залізничного цеха, окрім того зауважив: спірними діями відповідача не заподіяно збитків позивачу або інші негативні наслідки, а також пов'язані з безпекою руху, при цьому від вантажоодержувача, зазначеного в провізних документах на адресу вантажовідправника жодних претензій щодо недостачі не надходило, зобов'язання сторін виконані належним чином та в повному обсязі, взаєморозрахунки проведені повністю.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку ваги вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Правовий аналіз застосування ст.83 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

Як встановлено судом, фактична маса вантажу у вагоні №63279897 менше ваги ніж зазначено в документі на 8500 кг. Отже, підвищеного навантаження на рухомий склад не було.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу перевізному документ, суд вважає за можливе, користуючись правом наданим п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати, а саме, до 6992,00 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю, враховуючи, що, за висновками суду, спір по справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, до Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка Донецької області, про стягнення 34 960,00 грн. штрафу, задовольнити частково.

2. Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 6992,00 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, пр.Індустріальний, 1, , р/р 5538 в ПАТ «ПУМБ» м.Донецька, МФО 334851) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ; виробничий підрозділ «Знам'янська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 27400, Кіровоградська область, м.Знам'янка, вул. Жовтнева, 10, , п/р 4247 в філії ООУ АТ Ощадбанк м.Одеси, МФО 328845) штраф у розмірі 6992,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 03.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2016р.

Суддя О.В. Кротінова