РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/31651/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Незалежна Сервісна Компанія"
до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК"
про повернення виплаченого страхового відшкодування 19 715,11 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Гуримський О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Єлисєєва Ю.Л. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством "Незалежна Сервісна Компанія" (далі - позивач) заявлено позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" (далі - відповідач) 19715,11 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу серії ТЗМ №626381 від 15.06.2007, в частині повернення виплаченої страхової суми.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 порушено провадження у справі №910/31651/15, розгляд справи призначено на 18.01.2016.

23.12.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також письмові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.01.2016 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, з огляду на те, що вигодонабувач не є стороною договору та не має при цьому жодних обов'язків. Крім того, наголошує на тому, що відповідно до ст. 389, 344 Цивільного кодексу України банк є добросовісним набувачем, який не знав та не міг знати про те, що страхова виплата не повинна була виплачуватись, а тому банк немає обов'язку повертати грошові кошти, в тому числі і у зв'язку із набуттям права власності за давністю володіння.

Згідно з ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях 18.01.2016 та 08.02.2016 оголошувались перерви.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.02.2016 подав додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що у розумінні ч. 2 ст. 181 ЦК України грошові кошти є речами, які можна вільно переміщувати у просторі, тобто рухомим майном, а тому відповідно до ст. 334 ЦК України право власності як на готівку так і на безготівкові кошти може бути набуте за набувальною давністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 за клопотанням представників сторін продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів. У судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 29.02.2016.

22.02.2016 позивач через відділ діловодства суду подав додаткові документи до матеріалів справи, а також письмові пояснення, в яких наголосив на тому, що всі свої дії щодо виплати страхового відшкодування він узгоджував з відповідачем.

Представник позивача в судовому засіданні 29.02.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У свою чергу, представник відповідача в засіданні господарського суду проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством Страхова компанія «Правекс-Страхування» (нова назва - Публічне акціонерне товариство "Незалежна Сервісна Компанія"), як страховиком, та ОСОБА_3, як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу серії ТЗМ №626381, згідно з сертифікатом до якого об'єктом страхування став автомобіль марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1; особа допущена до керування - ОСОБА_5.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (нова назва - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК").

За умовами п.п., 4.4.1, 4.4.5 договору не визнаються страховими випадками ДТП, якщо вони сталися внаслідок, за умови, або під час використання ТЗ з метою підприємницької діяльності, пов'язаної з перевезенням вантажів, або як таксі.

Пунктом 8.18. договору сторони передбачили, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Для реалізації страховиком цього права страхувальник (вигодонабувач) зобов'язаний передати страховику всі документи і докази, які він має, і виконати дії, необхідні для здійснення страховиком права вимоги. При цьому, якщо здійснення права вимоги стане неможливим з вини страхувальника (вигодонабувача) (зокрема внаслідок ненадання належної інформації), страховик у відповідному розмірі звільняється від обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування. У випадку коли страхове відшкодування вже було виплачено, страховик має право вимагати від страхувальника (вигодонабувача) повернення виплаченої суми протягом одного місяця з дня отримання страхувальником (вигодонабувачем) мотивованої заяви страховика з цього приводу.

24.08.2007 в м. Києві на перехресті вул. В. Вал - вул. Набережно-Хрещатицька, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки «SUZUKI», державний номер НОМЕР_2, рухаючись на червоний забороняючий сигнал світлофора, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався на зелений сигнал світлофора, в результаті чого здійснив з ним зіткнення та завдав матеріальну шкоду.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.10.2007 у справі №3-33383/2007 встановлено порушення ОСОБА_7 вимог п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження №291 від 16.09.2007, складеного оцінювачем ОСОБА_8 (свідоцтво №1138 від 26.06.2007) розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_3 - власнику автомобіля «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП без урахування втрати товарної вартості складає 21546,79 грн.

Як убачається з розпорядження на виплату страхового відшкодування №93457/67 від 26.10.2007, вигодонабувач за Договором добровільного страхування ТЗМ №626381 від 15.06.2007 - АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» просив виплатити страхове відшкодування у розмірі 19715,11 грн. на його користь.

Згідно з заявою від 29.10.2007 на ім'я голови правління-президента ВАТ СК «Правекс-Страхування», страхувальник ОСОБА_3 просила визначене їй страхове відшкодування перерахувати в рахунок погашення кредиту.

30.10.2007 Відкритим акціонерним товариством Страхова компанія «Правекс-Страхування» було складено страховий акт №6386, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 19715,11 грн.

На підставі складеного страхового акту №6386 від 30.10.2007 та розпорядження вигодонабувача - АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» №93457/67 від 26.10.2007, позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 19715,11 грн. на рахунок АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №7275 від 30.10.2007.

В подальшому ВАТ СК «Правекс-Страхування» (ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія») звернулося до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення сум виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2013 року у цивільній справі №2-813/09, яке набрало законної сили 30.04.2013, у задоволенні позовних вимог ВАТ СК «Правекс-Страхування» (ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія») відмовлено.

Вказане рішення суду мотивоване тим, що під час спірної ДТП автомобіль «ВАЗ 21114», державний номер НОМЕР_1, використовувався в якості таксі, а тому страхова компанія повинна була відмовити у проведенні страхових виплат.

Крім того, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року у цивільній справі №760/15579/14-ц, яке залишене без змін ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 03.03.2015 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.07.2015, у задоволенні позову ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» до ОСОБА_3 (страхувальник за договором страхування) про повернення суми сплаченого страхового відшкодування - відмовлено з посиланням на те, що страхове відшкодування в розмірі 19715,11 грн. було виплачене на користь вигодонабувача - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК».

У зв'язку з цим, ПАТ «Незалежна Сервісна Компанія» направило на адресу ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» претензії №1847 від 07.08.2015 та №2583 від 02.11.2015 про повернення безпідставно виплаченого страхового відшкодування у розмірі 19715,11 грн.

Проте, банк листом №7870/08 від 02.12.2015 відмовив у поверненні страхового відшкодування, що стало підставою для звернення страховою компанією до господарського суду з даним позовом.

При цьому обґрунтовуючи позовні вимоги Публічне акціонерне товариство "Незалежна Сервісна Компанія" посилається на п. 8.18 Договору добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу серії ТЗМ №626381 від 15.06.2007, а також статті 526, 629 Цивільного кодексу України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, який встановлює обовґязок боржника виконати певну дію (або ряд певних дій) на користь третьої особи називається договором на користь третьої особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовґязаний виконати свій обовґязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Конструкція договору на користь третьої особи полягає в тому, що за цим договором зобов'язана сторона (боржник) повинна вчинити дію не на користь другої сторони за договором (кредитора), а на користь третьої особи, яка не бере участі в укладенні договору.

Так, згідно зі статтею 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 3 Закону України «Про страхування».

За приписами статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

У вказаній статті законодавець закріпив презумпцію цивільного права про те, що зобов'язання як цивільно-правовий зв'язок між кредитором та боржником не може створювати обов'язку для третьої особи. Особливу роль зазначена норма відіграє для договірного права, оскільки вона прямо забороняє створення обов'язків сторонами договору для особи, яка не бере в ньому участі (особисто або через представників).

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що позивач уклавши з ОСОБА_3 Договір добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу серії ТЗМ №626381 від 15.06.2007, погодив виникнення права у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" на одержання страхової виплати, яким останній і скористався. Разом з тим, обов'язків для відповідача вказаний договір не створює.

Таким чином, оскільки підставами даного позову є обставини невиконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" Договору добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу серії ТЗМ №626381 від 15.06.2007, укладеного між ВАТ СК «Правекс-Страхування» (ПАТ "Незалежна Сервісна Компанія") та ОСОБА_3, а судом встановлено, що відповідач за вказаним договором не набув обов'язків, підстави для стягнення з останнього 19715,11 грн. страхового відшкодування - відсутні.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги та свідчили про наявність у відповідача обов'язку повернути страхове відшкодування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 04.03.16

Суддя О.А. Грєхова