ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р.Справа № 922/17/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електростальсервіс", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Укрелектромаш", м. Харків
про стягнення 48 828,43 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 16.02.2016 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електростальсервіс" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Укрелектромаш" (відповідача) про стягнення основного боргу в розмірі 40 000,00 грн. та пені в розмірі 7 736,23 грн. за договором поставки №29/04-2014 від 15.04.2014 р. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Представник позивача у судовому засідання та у заяві про збільшення розміру позовних вимог (вх.№6900 від 01.03.2016 р.) повідомив суду про те, що відповідно до видаткової накладної № 143 від 07.09.2015 р. на адресу відповідача було поставлено товар на загальну суму 88 550,00 грн. з ПДВ. Станом на 07.09.2015 р. за даними бухгалтерського обліку позивача за відповідачем рахувалась переплата за попередні поставки у 2014-2015 роках за спірним договором в розмірі 1 060,41 грн., що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 (покупці - ПАТ "ХЕЛЗ") за 2014 р. та 2015 р. Таким чином, станом на день звернення до суду з даним позовом у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 40 000,00 грн. (88 550,00 грн. вартість поставленого товару - 46 949,59 грн. часткова оплата поставленого товару - 1 060,41 грн. переплата за попередні поставки за спірним договором = 40 000,00 грн.).

На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 40 000,00 грн. та пеню в розмірі 8 828,43 грн., всього: 48 828,43 грн.

До заяви про збільшення розміру позовних вимог представник позивача додав докази доплати судового збору в розмірі 160,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції №0.0.513372051.2 від 29.02.2016 р. та докази надсилання копії даної заяви на адресу відповідача.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог. При цьому предметом розгляду даної справи є спір про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 40 000,00 грн. та пені в розмірі 8 828,43 грн., всього: 48 828,43 грн.

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2014 р. між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) був укладений договір поставки № 29/04-2014, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця електротехнічну сталь, іншу продукцію (далі - товар), у встановлені у договором строки, а покупець зобов'язався прийняти й оплатити товар згідно з умовами даного договору.

Згідно з п.1.2. договору ціна, асортимент, кількість товару визначається згідно видаткових накладних та/або Специфікацій до договору.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна на товар встановлюється сторонами шляхом підписання видаткових накладних та/або Специфікацій, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п.2.3. договору загальна сума договору складається із усіх сум, зазначених у видаткових накладних та/або Специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п.2.4. договору оплата товару здійснюється покупцем на умовах, визначених в Специфікаціях до цього договору.

07.09.2015 року між сторонами було підписано Специфікацію № 14 від 07.09.2015 р. до договору, що є його невід'ємною частиною, за умовами якої позивач зобов'язався поставити відповідачеві сталь динамну загальну суму 88 550,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача, а представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю №367 від 04.09.2015 р. отримав товар на загальну суму 88 550,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 143 від 07.09.2015 р.

За умовами п. 2.4. договору оплата товару здійснюється покупцем на умовах, визначених у Специфікації до нього.

Згідно з умовами Специфікації № 14 від 07.09.2015 р. до договору відповідач повинен був здійснити оплату товару упродовж 5 банківських днів з дати поставки товару.

Відповідач отримав товар на загальну суму 88 550,00 грн., але в порушення умов договору розрахувався за поставлений товар частково на загальну суму 46 949,59 грн., що підтверджується банківськими виписками ПАТ "ПУМБ" від 19.10.2015 р. на суму 36 949,59 грн., від 20.10.2015 р. на суму 5 000,00 грн. та від 26.11.2015 р. на суму 5 000,00 грн.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 41 600,41 грн. (88 550,00 грн. - 46 949,59 грн. = 41 600,41 грн.).

При цьому представник позивача у судовому засіданні та у заяві про збільшення розміру позовних вимог просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 40 000,00 грн., обгрунтовуючи дані вимоги тим, що станом на день передачі відповідачу вищевказаного товару за даними бухгалтерського обліку позивача у відповідача існувала переплата за попередні поставки у 2014- 2015 роках за спірним договором в розмірі 1 060,41 грн., що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 (покупці - ПАТ "ХЕЛЗ") за 2014 р. та 2015 р. Таким чином, станом на день звернення до суду з даним позовом у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором поставки в розмірі 40 000,00 грн. (88 550,00 грн. вартість поставленого товару - 46 949,59 грн. часткова оплата поставленого товару - 1 060,41 грн. переплата за попередні поставки = 40 000,00 грн.).

Таким чином судом встановлено, що станом на день звернення до суду з даним позовом у відповідача перед позивачем існує заборгованість за договором поставки в розмірі 40 000,00 грн., яка залишається непогашеною.

При цьому відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам та фактичним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини, приписи закону і на те, що суму заборгованості відповідачем не оспорено і не спростовано, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 40 000,00 грн. правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 7.3 договору поставки у випадку порушення строків розрахунків покупець сплачує на користь постачальника пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені до моменту фактичної оплати.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність та правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 8 828,43 грн., суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягаючими частковому задоволенню в розмірі 7 788,13 грн. В частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 1 040,30 грн. у позові слід відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 40 000,00 грн. та пені в розмірі 7 788,13 грн. В частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 1 040,30 грн. в позові відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 611, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Укрелектромаш" (61001, м. Харків, вул. Іскринська, буд. 37, , рахунок № 2292 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, або з будь-яких інших рахунків) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електростальсервіс" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, корпус Г, , рахунок № 260063827 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) основний борг в розмірі 40 000,00 грн., пеню в розмірі 7 788,13 грн. та судовий збір в розмірі 1 348,64 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 02.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_3