ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р.Справа № 922/5881/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря", м. Харків
до MMC Poland Spolka z.o.o., м. Катовице, Польша
про стягнення коштів в розмірі 7 199,83 євро (182 387,45 грн.)
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 05.01.2016 р.;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - MMC Poland Spolka z.o.o. про стягнення заборгованості за контрактом №49/20 від 10.09.2014 р. у сумі 7199,83 євро. До стягнення заявлені також судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за контрактом №49/20 від 10.09.2014 р.. щодо оплати вартості отриманого товару.

Беручи до уваги приписи Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних і комерційних справах" від 15.11.1965 року (стаття 15), суд визнав 02 листопада 2016 року як термін, достатній для розгляду даної справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 листопада 2015 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/5881/15 та призначено її до розгляду на 03 березня 2016 року.

01 березня 2016 року через канцелярію суду від представника позивача на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 04.11.2015 р. про порушення провадження у справі надійшло правове обґрунтування позовних вимог, яке досліджено та долучено судом до матеріалів справи (вх. № 6848).

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2016 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що сума спірної заборгованості виникла за поточним платежем згідно визначеного сторонами графіку, строк оплати якого настав 31.10.2015 р., однак відповідачем станом на момент розгляду даної справи не сплачена.

Відповідач у призначене 03.03.2016 р. судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне підтвердження, складене іноземним судом.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/5881/15 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (Продавець) та ММС Poland Spolka z.o.o. (Покупець) був укладений Контракт №49/20 від 10 вересня 2014 року (надалі - Контракт), відповідно до предмету якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця гірничо-шахтне обладнання, частини цього обладнання та продукцію іншого призначення (далі продукція), в номенклатурі, асортименті, кількості, по цінам та в строки, визначені специфікаціями до даного контракту, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію в порядку та на умовах, визначених даним контрактом (а.с.14-21).

У пункті 4.1 Контракту сторони домовились, що загальна вартість продукції, що постачається по даному контракту складає 172 796,00 євро та визначається відповідно до специфікацій до даного контракту.

Специфікацією №1 від 10.09.2014 р. сторони погодили номенклатуру, асортимент, кількість, ціни та строки поставки обумовленої контрактом продукції на загальну суму 172 796,00 євро (а.с.22).

З метою виконання умов Контракту, позивач поставив відповідачу обумовлену контрактом продукцію на суму 172 796,00 євро, що підтверджується вантажною митною декларацією №807100000/2014/040928 від 01.10.2014 р., міжнародними товарно-транспортними накладними №068082 від 01.10.2014 р., №068158 від 01.10.2014 р., №078263 від 01.10.2014 р. (а.с.27-36).

На оплату вказаного товару позивачем відповідачу було виставлено рахунок-фактуру №663 від 22.09.2014 р. (а.с.37.

Відповідно до п. 3.3 Контракту, датою поставки продукції вважається дата виконання продавцем взятих на себе зобов'язань відносно передачі продукції покупцю. Поставка підтверджується актом приймання-передачі продукції від продавця до покупця, який складається після фактичного приймання продукції по кількості та якості в порядку, визначеному даним контрактом не пізніше, ніж через 10 календарних днів після дати поставки.

08 жовтня 2014 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі продукції (а.с.43).

Факт отримання обумовленої контрактом продукції відповідач засвідчив також листом №214/12/2014 від 02.12.2014 р. (а.с.41).

Зі змісту п. 3.5 Контракту вбачається, що сторони дійшли згоди, що не пізніше, ніж через 1 місяць після приймання продукції та підписання акту приймання-передачі, покупець здійснює попередню зборку та випробування продукції на поверхні, за результатами якої сторонами підписується акт про успішне проходження попередньої зборки та випробувань продукції.

11 листопада 2014 року між сторонами було підписано акт про успішне проходження попередньої зборки та випробувань продукції (а.с.44).

Згідно з п. 5.1 контракту (з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2014 р. (а.с.24-26)), оплата по даному контракту здійснюється покупцем частинами після підписання сторонами акта приймання-передачі, акта введення в експлуатацію, щомісячно, на протязі 24 місяців, в наступному порядку та строки:

- термін оплати першого платежу в розмірі 7 199,83 євро складає 125 календарних днів з дати підписання сторонами акта введення в експлуатацію, але не пізніше ніж 16.07.2015 р. (п.5.1.1 додаткової угоди);

- другий та наступний платежі здійснюються щомісячно з моменту здійснення першого платежу впродовж гарантійного періоду рівними частинами по 7 199,83 євро;

- кінцевий платіж здійснюється рівними частинами в продовж чотирьох місяців з моменту закінчення гарантійного терміну, не пізніше 30.06.2017 р. згідно наступному графіку: 7 1993,86 євро - не пізніше 31.03.2017 р., 7 199,83 євро - не пізніше 30.04.2017 р., 7 199,83 євро - не пізніше 31.05.2017 р., 7 199,83 євро - не пізніше 30,06.2017 р. (п.5.1.2 додаткової угоди).

Щодо визначення сторонами вказаних термінів виконання контракту Мінекономрозвитку України надано Висновок №1312 щодо подовження строків розрахунків за експортною зовнішньою операцією (а.с.50-51).

Позивач стверджує, що відповідач частково розрахувався за отриману продукцію на суму 14 399,66 євро, що підтверджує банківськими виписками від 26.06.2015 р. на суму 7 199,83 євро, від 01.07.2015 р. на суму 7 199,83 євро (а.с.52-53).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо сплати третього платежу в сумі 7 199,83 євро позивач звернувся з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли приватноправові відносини з іноземним елементом.

Статтею 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом (ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Контрактом сторони домовились, що спори з приводу виконання контракту врегульовуються в Господарському суді Харківської області відповідно до законодавства України (п. 11.2. Контракту, з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2014 р.) (а.с.25).

Отже, господарський суд Харківської області є компетентним у розгляді даної справи, а спір підлягає вирішенню відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать, що відповідач обумовлену контрактом продукцію в сумі 172 796,00 євро отримав, що підтверджується вантажною митною декларацією №807100000/2014/040928 від 01.10.2014 р., міжнародними товарно-транспортними накладними №068082 від 01.10.2014 р., №068158 від 01.10.2014 р., №078263 від 01.10.2014 р., акт приймання-передачі продукції від 08.10.2014 р. Відповідні обставини не заперечуються та не спростовуються відповідачем.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обставини справи свідчать, що предмет спору у даній справі становить заборгованість відповідача з оплати третього платежу, строк оплати якого настав 31.10.2015 р.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення статей 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не надано доказів оплати вказаної заборгованості частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 Цивільного кодексу України). Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 198 Господарського кодексу України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за контрактом на суму 7 199,83 євро, а від так позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись положеннями Закону України "Про міжнародне приватне право", статтями 525, 526, 530, 612, 655, 692, Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути ММС Poland Spolka z.o.o. (вул. Грабова 2, 40-172 м. Катовіце, Польща, NIP: | Regon: 243410110, Numer KRS: Bank PEKAO SA, nr konta: EUR 66 1240 4650 1978 0010 5354 9063) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (61001, м. Харків, вул. Світло шахтаря, 4/6, ) грошові кошти в сумі 7 199 (сім тисяч сто дев'яносто дев'ять) євро 83 євроцентів, що складає 182 387 (сто вісімдесят двi тисячi триста вісімдесят сім) грн. 45 коп. та судовий збір у сумі 2735 (двi тисячi сімсот тридцять п'ять) грн. 81 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2

справа №922/5881/15