УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.03.2016Справа № 910/3696/16

Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 22 924,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закон України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збору встановлюються у розмірі 1, 5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн.) та 1 378 грн. - з позовної заяви немайнового характеру.

Про те, заявником не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, що є недотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір".

При цьому, разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в відстрочення сплати судового збору, виходячи з такого.

За приписами статті 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Так, позивачем в обгрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору додано тимчасовий кошторис на І квартал 2016 року, сформований станом на 11.01.2016, а також виписку по рахунках на 21.01.2016.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Наведені заявником обставини, а саме: ненадходження закладених до Тимчасового кошторису на 2016 рік коштів у розмірі 1400,00 грн. станом на 03.02.2016 на сплату Регіональними відділеннями Фонду державного майна України по місту Києву судового збору, не носять особливого характеру та фактично не підтверджуються доданою до клопотання позивача випискою по рахунках від 21.01.2016, оскільки дата формування цієї виписки - 21.01.2016, тоді як позов подано до суду 02.03.2016.

Враховуючи, що позивачем не подано доказів, які б вказували саме на неспроможність сплати ним судового збору станом на день подання позову, а саме на 02.03.2016, а наведені обставини не є достатньою підставою для звільнення від його сплати, суд дійшов висновку про необхідність відмови заявнику у відстроченні сплати ним збору.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з частиною третьою статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 63 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.А. Грєхова