ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 березня 2016 року Справа № 910/21510/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.
Полякова Б.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві
на ухвалу та ухвалувід 28.01.2016 Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 господарського суду м.Києва
у справі№ 910/21510/15 господарського суду м.Києва
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Н.С.К. Сіті"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Продінтергруп"
провизнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Подана Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві) касаційна скарга б/н від 16.02.2016 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені у частині 1 статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, ухвала господарського суду м.Києва від 07.12.2015 може бути предметом касаційного оскарження лише після її перегляду по суті в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала попереднього засідання від 07.12.2015 в апеляційному порядку по суті не переглядалась, що позбавляє заявника касаційної скарги процесуального права на її оскарження в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві в частині оскарження ухвали господарського суду м.Києва від 07.12.2015 не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, в зв'язку з чим у її прийнятті слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015).

Підпунктом 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, яка набрала чинності 01.09.2015) визначено ставку судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 становив 1 378 грн.

Однак, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві в порушення викладених вище норм законодавства до касаційної скарги не додано жодного доказу сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Органам державної фіскальної служби пільг щодо сплати судового збору названою нормою не надано.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До того ж за приписами ст. 1111 ГПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Сторонами у справі про банкрутство, за визначенням ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів).

Однак, ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві не було дотримано вказаних вимог, оскільки до поданої касаційної скарги не додано доказів направлення її копії визнаним ухвалою суду від 07.12.2015 конкурсним кредиторам Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінтергруп".

Неповідомлення сторони у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені статтями 42, 43 ГПК України та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України є підставою для неприйняття скарги до розгляду та повернення її господарським судом.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м.Києві не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись нормами ст.ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 42, 43, п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. ст. 107, 111, 1111, п. п. 4, 3 ч. 1, ч. 3 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали господарського суду м.Києва від 07.12.2015 у справі № 910/21510/15.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м.Києві в частині оскарження ухвали Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2016 у справі № 910/21510/15 повернути заявнику.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков