ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р. Справа № 909/28/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Керівника Тисменицької місцевої прокуратури,

вул.К.Левицького,4, м.Тисмениця, Івано-Франківська область,77500;

в інтересах держави, в особі: Державного підприємства

"Рогатинське лісове господарство",

вул.Галицька,20, м.Рогатин, Івано-Франківська область,77000;

до відповідача: Приватного підприємства "Брати КІП",

с. Підбережжя, м.Болехів, Івано-Франківська область,77212;

про: стягнення заборгованості в сумі 150 828,56грн.,

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_1 - прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області,

(посвідчення №035929 від 05.10.2015р.);

від позивача: не з"явилися;

від відповідача: не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Тисменицької місцевої прокуратури, в інтересах держави, в особі Державного підприємства "Рогатинське лісове господарство", звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, про стягнення з Приватного підприємства "Брати КІП" заборгованості в сумі 150 828,56грн.

Позивач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 18.02.16р. В судовому засіданні 18.02.16р., представник позивача, підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Прокурор, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, вказуючи при цьому, на:

- укладення між ДП "Рогатинське лісове господарство" та ПП "Брати КІП" Договору купівлі-продажу від 16.04.15р., на виконання умов якого, позивач, згідно товарно-транспортних накладних № 390456, № 390457, №390459 від 04.05.15р., №390467 від 05.05.15р., поставив відповідачу лісопродукцію на загальну суму 85 580,61грн. та надав послуги по залізнодорожній доставці продукції на загальну суму 70 247,97грн., що підтверджують акти виконаних робіт (наданих послуг) від 15.05.15р.;

- неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов"язань в частині оплати коштів за поставлену позивачем лісопродукцію та надані послуги з її залізнодорожної доставки, в наслідок чого, утворилась заборгованість в загальній сумі 150 828,56грн. (5 000,00грн. - відповідачем сплачено);

- звернення до відповідача з вимогою №01-3/304 від 19.07.15р., про погашення заборгованості, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача;

- приписи ст.ст. 526, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача, в судове засідання жодного разу не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 30.01.16р., 23.02.16р. Будь-яких заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

За таких обставин, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, враховуючи той факт, що позивача та відповідач відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності позивача та відповідача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Між Державним підприємством "Рогатинське лісове господарство" (Продавець/позивач) та Приватним підприємством "Брати КІП" (Покупець/відповідач) укладено Договір купівлі-продажу від 16.04.15р.

Згідно п.1.1.Договору, Продавець передає у власність на умовах франко-вагон Продавця продукцію (товар), а Покупець зобов"язується прийняти товар і оплатити його вартість в порядку і на умовах, які передбачені цим Договором.

Право власності на товар переходить до Покупця з дати складання та підписання залізнодорожної накладної. Датою передачі товару Продавцем та приймання його Покупцем, тобто датою поставки є дата залізнодорожної накладної (п.1.3., 6.2.Договору).

Пунктами 5.1., 5.3. Договору обумовлено, що поставка товару здійснюється на умовах франко-вагон із врахуванням вартості навантаження. Відвантаження товару здійснюється силами та технічними засобами Продавця.

Відповідно до п.п.7.1., 7.3. Договору, оплата партії товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця згідно виставленого рахунку протягом 15 днів з моменту відвантаження продукції. Оплата послуг по залізнодорожній доставці продукції на станцію Констянтинівка здійснюється Покупцем згідно виставлених рахунків Продавцем.

Дослідженням обставин справи, судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, позивач, згідно товарно-транспортних накладних № 390456, № 390457, №390459 від 04.05.15р., №390467 від 05.05.15р. (а.с.20-22), поставив відповідачу лісопродукцію на загальну суму 85 580,61грн. та надав послуги по залізнодорожній доставці продукції на загальну суму 70 247,97грн., що підтверджують акти виконаних робіт (наданих послуг) від 15.05.15р. (а.с.16-18).

Проте, відповідач не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов"язання з оплати коштів за поставлену лісопродукцію та надані послуги з її залізнодорожньої доставки внаслідок чого, утворилась заборгованість в загальній сумі 150 828,56грн. (5 000,00грн. - відповідачем сплачено, а.с.60).

Позивач звертався до відповідача з вимогою №01-3/304 від 19.07.15р., про погашення заборгованості (а.с.23-27). Проте, дана вимога залишилась без належного реагування з боку відповідача.

Позивачем доведено перед судом, факт наявності у відповідача боргу за поставлену лісопродукцію та надані послуги з її залізнодорожньої доставки, в сумі 150 828,56грн.

Станом на 01.03.16р. в матеріалах справи відсутні відомості, які підтвердили б сплату вище зазначеної суми заборгованості.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір купівлі-продажу від 16.04.15р., укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

З огляду на приписи ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

Згідно положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази виставлення позивачем відповідачу рахунків на оплату коштів за поставлену лісопродукцію та надані послуги з її залізнодорожньої доставки. Однак, в силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг) є первинними обліковими документами, які фіксують та підтверджують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію та надані послуги з її доставки. Водночас, рахунок - фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку здійснити розрахунок за поставлену лісопродукцію та надані послуги з її залізнодорожньої доставки. Така ж правова позиція дотримана у постанові Верховного суду України від 29.09.09р. у справі №37/405, постановах Вищого господарського суду України від 03.11.15р. у справі №908/3165/15, від 12.01.16р. у справі №910/13860/15.

При цьому, позивач звертався до відповідача з вимогою №01-3/304 від 19.07.15р. (а.с.23-27), про погашення заборгованості в сумі 155 828,56грн. На виконання вимог якої, відповідачем, 31.08.15р., частково погашено борг в розмірі 5 000,00грн. (а.с.60).

Приписами ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, своїми правами, наданими йому ст.ст. 22, 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 150 828,56грн., правомірна, обґрунтована, документально підтверджена і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 610, 612, 614, 626- 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82 -85Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Керівника Тисменицької місцевої прокуратури, в інтересах держави, в особі - ДП "Рогатинське лісове господарство" до відповідача ПП "Брати КІП" про стягнення заборгованості в сумі 150 828,56грн. - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Брати КІП", с. Підбережжя, м.Болехів, Івано-Франківська область,77212 (ідентифікаційний код 35799355) на користь Державного підприємства "Рогатинське лісове господарство", вул.Галицька,20, м.Рогатин, Івано-Франківська область,77000 (ідентифікаційний код 22192916) 150 828,56грн. (сто п"ятдесят тисяч вісімсот двадцять вісім грн. 56коп.) - заборгованості.

Стягнути з Приватного підприємства "Брати КІП", с. Підбережжя, м.Болехів, Івано-Франківська область,77212(ідентифікаційний код 35799355) на користь Прокуратури Івано-Франківської області, вул.Грюнвальдська, 11, м.Івано-Франківськ, 76018 (р/р 3924 Державна казначейська служба України м.Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код 03530483) 2 262,43грн. (дві тисячі двісті шістдесят дві грн. 43коп.) - судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.16р.

Суддя С.Кобецька