ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р.Справа № 922/319/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Романченко Н.С.

розглянувши справу

за позовом ФО ОСОБА_2, м. Ізюм
до ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", м. Ізюм
про стягнення коштів
за участю :

позивача - не з'явився

відповідача - арбітражний керуючий Саутенко С.О. - ліквідатор ВАТ "ІТРЗ", свідоцтво №216 від 20.03.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та включення його вимог до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював на заводі та був звільнений 09 грудня 2013р.Однак при звільненні відповідач порушив термін розрахунку та не провів остаточний розрахунок всіх належних йому сум у строки, передбачені ст.116 КЗпП України. Оскільки заборгованість по заробітній платі до цього часу не сплачена, позивачем нараховано середній заробіток за затримку виплати за період з лютого 2015р. по січень 2016р. у сумі 22867,50грн.

25 лютого 2016 року позивачем надано до суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

01 березня 2016 року представник відповідача ліквідатор ВАТ "ІТРЗ" арбітражний керуючий Саутенко С.О. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення обгрунтовує тим, що нарахований позивачем середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з лютого 2015 року по січень 2016 року у розмірі 22 867,50 грн. не підлягає стягненню, оскільки з дня винесення господарським судом Харківської області постанови про визнання ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури від 03.12.2014 року по справі № Б-39/02-09 у банкрута - ВАТ «ІТРЗ», в силу приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не виникає жодних додаткових зобов'язань, у тому числі зі сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач в судове засідання не з'явився, 25.02.2016р. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки він не має можливості прибути в призначене судове засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти позову в повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позов, просить суд відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи позивач з 01.03.1988р. по 09.12.2013р. працював на ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", що підтверджується копією трудової книжки та не заперечується представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 47 КЗпП України відповідач зобов'язаний був у день звільнення надати позивачу належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, проте виплату належних позивачу при звільненні грошових коштів не здійснив.

Статтею 117 КЗпП визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014р. по справі №Б-39/02-09 ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом" в редакції Закону України № 4212 -VI від 22.12.2011 року (далі - Закон про банкрутство), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, так як строк виконання усіх грошових зобов'язань вважається таким, що настав дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Позивачем надано до суду розрахунок заявлених вимог, з якого вбачається, що середній заробіток за час затримки виплати нараховано за період з лютого 2015р. по січень 2016р., тобто після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Суд вважає необхідним зауважити, що позивачем було подано в межах справи про банкрутство заяву з грошовими вимогами до банкрута, в тому числі вимогами про включення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період до 03.12.2014р., які було включено до реєстру вимог кредиторів в сумі 16007,25грн. ухвалою суду від 07.08.2015р.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що заборгованість в сумі 22867,50грн. нарахована позивачем після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд вважає, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період лютого 2015р. по січень 2016р. в сумі 22867,50грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом", ст.ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Повне рішення складено 02.03.2016 р.

Суддя А.А. Савченко