ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016р. Справа№ 914/4139/15

Господарський суд Львівської області розглянувши матеріали справи:

За позовом: до відповідача: третя особа : Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Київ Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Львів Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, м.Балаклея Харківської області
про: стягнення штрафу в сумі 90500,00 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_4 - представник (довіреність в матеріалах справи);

від третьої особи: не з'явився

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представнику відповідача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: Позов заявлено Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.Київ до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Львів про стягнення штрафу в сумі 90500,00 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2015р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2015р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

В судовому засіданні 21.12.2015р. оголошено перерву до 13.01.2016р.

12.01.2016р. за вх.№128/16 відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_3. Клопотання мотивоване тим, що з метою виконання договору перевезення укладеного між позивачем та відповідачем та заявки на виконання міжнародного перевезення від 10.09.2014р. № 7 СА, відповідач уклав з ФОП ОСОБА_3 10.09.2014 року договір про надання експедиційних послуг в сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № 1009/14, предметом якого є надання послуг ФОП ОСОБА_3 по організації перевезенню вантажів та подав заяву від 10.09.2014р. № 55 на виконання міжнародного перевезення з РП на Україну, адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.O. на адресу: Вінницька область, 23227, с.Агрономічне, вул. Я.Мудрого. 20. Адреса завантаження авто: 12 вересня 2014 року на 9-00 год. Відтак відповідач вважає, що рішення суду, яке може бути прийняте по цьому господарському спору, може вплинути на права та обов'язки ФО-П ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

12.01.2016р. за вх.№963/16 відповідач подав пояснення по суті позовних вимог з додатковими доказами по справі, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

13.01.2016р. за вх.№1408/16 відповідач подав клопотання від 12.01.2016р. про відкладення розгляду справи та про долучення до матеріалів справи запиту від 22.12.2015р. до слідчого відділення розслідування злочинів у господарській діяльності СВ ВМВ УМВС у Вінницькій області І.Б. Довбенка, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

13.01.2016р. за вх.№1420/16 позивач подав пояснення по суті позовних вимог з документами , які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

13.01.2016р. за вх.№1419/16 позивач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. З матеріалами справи представник позивача ознайомився 13.01.2016р., про що свідчить відмітка представника позивача на даній заяві.

Проте, 13.01.2016р. розгляд справи не відбувся у зв'язку тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б.

Ухвалою суду від 25.01.2016р. розгляд справи призначено на 03.02.2016р.

Ухвалою суду від 03.02.2016р. продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 15.02.2016р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_3.

В судове засідання 15.02.2016р. позивач явки представника не забезпечив.

В судове засідання 15.02.2016р. відповідач явку повноважного представника забезпечив, позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві та поясненнях наданих в засіданнях суду.

Третя особа явки представника в судове засідання не забезпечила.

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач своїм правом не скористався.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обов"язки сторін, серед яких, зокрема і право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обов"язки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту перед"явлення до нього позову.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представників позивача і третьої особи, за наявними в справі матеріалами.

Судом встановлено.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 14 липня 2014 був укладений договір транспортного експедирування №7951/10 між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_1, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 зобов'язалася за винагороду, за рахунок та від імені замовника організувати виконання послуг пов'язаних з перевезенням вантажу та транспортно-експедиторське обслуговування. На виконання умов договору 10 вересня 2014 року сторони підписали заявку №7/СА на виконання міжнародного перевезення вантажу (генератори) за маршрутом Польща-Україна.

Для виконання умов договору транспортного експедирування від 14 липня 2014 року №7951/0 ФОП ОСОБА_1 залучила ФОП ОСОБА_2 №7/СА, відповідно до якої ФОП ОСОБА_8 зобов'язався доставити вантаж (генератори) з Польщі, адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.O. на адресу: Вінницька область, 23227, с.Агрономічне, вул. Я.Мудрого, 20

Дата завантаження транспортного засобу 12 вересня 2014 року.

В доповнення до контракт-заявки від 10.09.2014 року №7/СА ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 уклали договір ЭГ від 11 вересня 2014 року. Відповідно до умов договору ФОП ОСОБА_2 зобов'язався надати ФОП ОСОБА_1 послуги по організації перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та доставити вантаж.

Як пояснює позивач, у жовтні 2014 року до ФОП ОСОБА_1 звернувся замовник перевезення вантажу ОСОБА_6 з позовом про стягнення неустойки за неналежне виконання умов договору транспортного експедирування від 14.07.2014 року №7951/0, зокрема за ненадання автомобіля під завантаження у строки, вказані в договорі. Умовами договору транспортного експедирування від 14.07.2014 року №7951/0 встановлено що за несвоєчасну подачу транспортного засобу під завантаження сплачується штраф у розмірі 1 000 грн. за кожну добу неподачі.

Позивач стверджує про задоволення у повному обсязі вимог ФОП ОСОБА_6 Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року у справі №910/28156/14 та стягнення з ФОП ОСОБА_1 неустойки в розмірі 94 000,00 грн. і встановлення апеляційною інстанцією тієї обставини, що автомобіль для перевезення вантажу (генератори) з Польщі, адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.O. в Україну за адресою: 23227, Вінницька область, с. Агрономічне, вул. Я. Мудрого, 20. не було подано під завантаження у строки, визначені сторонами.

Із врахуванням наведеного, та посилаючись на додаткові умови контракт-заявки від 10 вересня 2014 року №7/СА, укладеної між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, якими передбачено, що за запізнення під завантаження сплачується штраф у розмірі що дорівнює 500 гривень за кожну добу запізнення (умовами контракт-заявки від 10 вересня 2014 року №7/СА встановлено дату і час завантаження 12 вересня 2014 року о 8-00), позивач нарахував штраф за несвоєчасне подання транспортного засобу під завантаження за шість місяців, починаючи з 12 вересня 2014 року по 12 березня 2015 року (181 день) за формулою: 500 х 181 =90 500 грн. Відтак, вимога заявлена позивачем про стягнення на його користь з відповідача 90 500 грн. штрафу за порушення строків подачі автомобіля під завантаження.

Позов поданий з посиланням на норми ст.ст.526,610,611, 929, 932, 934 ЦК України, ст..193 ГК України, ст.ст.1,64,82 ГПК України.

Відповідач позовні вимоги заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначає, що з метою виконання договору перевезення укладеного між позивачем та відповідачем та заявки на виконання міжнародного перевезення від 10.09.2014р. № 7 СА, відповідач уклав з ФОП ОСОБА_3 10.09.2014 року договір про надання експедиційних послуг в сфері організації перевезень вантажів автомобільним транcпортом № 1009/14, предметом якого є надання послуг ФОП ОСОБА_3 по організації перевезенню вантажів.

На виконання умов договору та поданої заявки відповідач скерував заяву від 10.09.2014р. № 55 на виконання міжнародного перевезення з РП на Україну, адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.O. на адресу: Вінницька область, 23227, с.Агрономічне, вул. Я.Мудрого, 20. Адреса завантаження авто: 12 вересня 2014 року на 9-00 год.

В свою чергу, ФОП ОСОБА_3, уклала угоду з перевізником (EOOD NITRА 2011), про що свідчить копія заявки № 10.09 від 10.09.2014р. в якій були зазначені наступні умови: дата та час завантаження автомобіля 12.09.2014р. о 9-00 год., адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.O.

12 вересня 2014 року відправник вантажу завантажив автомобіль перевізника марки РЕНО В 1215 НК/В 8312 ЕК та оформив міжнародну ТТН (СМК).

У зазначеній копії СМК п.п. № 22, 23 є підписи та штампи осіб які відвантажили товар та прийняли його до перевезення.

Відповідач зауважує, що відповідно до п.1.2. Договору укладеного між позивачем та відповідачем та контракт - заявки від 10.09,2014р. № 7/СА, сторони при міжнародному перевезенні керуються вимогами Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956р. та стверджує, що у даному випадку була виконана контракт-заявка від 10.09.2014 р. №7/СА в частині щодо подачі автотранспортного засобу, зазначеного у контракт-заявці, під завантаження та передачею товару для перевезення перевізнику, зазначеному у СМК. Посилається на те, що у своїй претензій відповідачу від 13.10.2014 р. (абз.3) позивач визнав факт завантаження відправником товару автомобіля перевізника, а отже обов»язок щодо подачі транспорту під завантаження був виконаний.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем порушено строки позовної давності, оскільки з моменту оспорюваного факту подачі автомобіля під завантаження, сплило більше одного року. Повідомляє про відкриття кримінального провадження слідчим відділом Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області щодо шахрайських дій невідомих осіб за заявою замовника зазначених перевезень, ФОП ОСОБА_6

У поясненнях (вх.№1420/16 від 13.01.2016р. ) по суті відзиву на позов позивач зазначив таке: факти встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2015 року у справі №910/28156/14 є преюдиціальними відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України при розгляді даної справи; оригіналу СМR, яким би підтверджувався факт завантаження автомобіля та належного виконання умов контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 року і договору від 11.09.2014 р. відповідач не надав, а тому не підтвердив своєчасне надання транспортного засобу під завантаження; посилання відповідача на ст.36 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева,19 травня 1956 р. ) є некоректним, оскільки із змісту статті слідує, що позов має заявлятись до перевізників, а у даному випадку позов до першого перевізника вже був заявлений та розглядається регресний позов на підставі договорів транспортного експедирування; кримінальне провадження - це не вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили і є обов»язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені; посилання відповідача у відзиві на начебто визнання факту завантаження відправником автомобіля є нелогічним трактуванням претензії; строк позовної давності, щодо стягнення штрафу за ненадання транспортного засобу розпочав перебіг з дати набрання законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду, тобто з 16 листопада 2016 року, а тому не пропущений позивачем.

При прийняття рішення суд виходив із наступного.

14 липня 2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (експедитор) було укладено договір транспортного експедирування №7951/0 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Експедитор взяв зобов'язання за винагороду (плату) та за рахунок від імені Замовника організувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу та транспортно-експедиторське обслуговування в міжнародному, міському та міжміському сполученні з урахуванням вимог (умов), замовника, викладених в контракт-заявці. Експедитору надається право вибору перевізника на власний розсуд з урахуванням вимог (умов) замовника викладених в контракт-заявці. Умови надання послуг по перевезенню визначаються в окремому договорі, що укладає експедитор з перевізником від іменні й в інтересах замовника. Відповідно до даного договору надання транспортних послуг здійснює перевізник, на якого експедитором оформляються всі необхідні документи.

Відповідно до п.1.2 Договору, організовуючи перевезення вантажів сторони керуються Цивільним кодексом України, даним Договором і Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів (КДГП), ООН, Женева 1956р., зі змінами внесеними Протоколом від 05 липня 1978р.

Відповідно до п.2.1 Договору замовник надає експедитору оригінал або факс-копію контракт-заявки на здійснення міжнародного перевезення вантажу, яка є додатком договору . Замовник передає контракт-заявку експедитору не пізніше, ніж за 48 год. До початку завантаження. При необхідності зміни дати завантаження - вона узгоджується сторонами додатково.

Замовник зобов»язаний підготувати вантаж до перевезення до погодженого терміну завантаження ( п.3.1). Забезпечити належне оформлення товаросупроводжуваних і митних документів, згідно гл.3 ст.6 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПГ), необхідних для безперешкодного проїзду автомобілів через країни і митні кордони, по яких здійснюється перевезення (п.3.4). Замовник має право відмовитися від перевезень за 48 год. до дня, що передує дню подачі транспорту під навантаження.(п.3.3).

Експедитор зобов»язаний, зокрема, забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного для здійснення міжнародних перевезень, що відповідає вимогам контракт-заявки, а також у погоджений сторонами термін (п.4.1). Вчасно (перед завантаженням) подавати необхідніше документи для оформлення ( ТІR , CMR, код ОКПО перевізника, копія паспорта водія).

У випадку невиконання, чи неналежного виконання умов договору сторони несуть матеріальну відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п.6.1). За несвоєчасну подачу транспортного засобу під завантаження, експедитор виплачу замовнику неустойку в розмірі 800 грн. на території України, Республіки Білорусії, Росії, в розмірі 1000 грн. на території країн Західної Європи за кожну почату добу неподачі, якщо інше не обумовлено в контракт-заявці.

10.09.2014 між ФОП ОСОБА_1 (експедитор 1) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор 2) підписано контракт-заявку за №7/СА. Контракт заявка №7/СА від 10.09.2014 р. містить наступні відомості : перевізник : ««Reho» НОМЕР_2 ОСОБА_12.» запис вчинений від руки ; маршрут: Польща -Україна; найменування вантажу : генератори ; вага і об»єм : 20 т. ; кількість автомобілів : 1; дата і час завантаження: 12.09.14р. в 8-00; адреса завантаження : 64-115 SWIECIECHOVA, WILCOWICE, UL.SWIECIECHOWAKA 36, AGREGATY SP.Z.O.O.; таможнє оформлення : на місці; погранперехід : Краківець ( запис від руки); адреса розмитнення : термінал-7-й км. Хмельницьке шосе, м.Вінниця; адреса вивантаження : Вінницька область, 23227, с.Агрономічне, вул.Я.Мудрого,20 ; додаткові умови : серед іншого - пред»явлення контракт-заявки на місці вивантаження категорично заборонено; вартість умов і умови оплати : 13500,00 грн.; марка автомобіля : - відомості не вписані ; держ.№ тагача/держ. № прицепа : відомості не вписані ; прізвише, ім»я, по-батькові водія і телефони : відомості не вписані.

Додаткові умови : доповнення до даної контракт-заявки, являються невід»ємною частиною даної заявки. Норма часу на завантаження/ вивантаження і митне оформлення складає 48 +48 годин з моменту подачі автомобіля. Порушення норм, як і простій на границі більше 12 годин із-за неправильної або не повністю оформленої необхідної документації стягується штраф в розмірі 500 грн. за кожну почату добу зверх норми. За відмову від завантаження після підписання заявки - штраф в розмірі 10%. За запізнення під завантаження штраф в розмірі рівному еквіваленту 500 грн. за добу запізнення. Автоперевезення вантажів здійснюється згідно положень Конвенції про договір міжнародних перевезень вантажів (КДПГ), ООН, Женева 1956р.

Днем пізніше, а саме 11.09.2014 року між ФОП ОСОБА_2 ( експедитор 1) і ФОП ОСОБА_1 (експедитор) укладено Договір ЭГ.

А. Предмет договору - експедитор і експедитор 1 домовились, що упродовж дії даного договору вони будуть укладати договори (далі контракт-заявки), які являються невід»ємною частиною до даного договору на типових умовах, приведених у п.2 цього договору, інформація вказана нижче визначається безпосередньо в контракт-заявці , а в типових умовах на неї робиться посилання: маршрут, найменування вантажу, вага і об»єм вантажу ( на один автомобіль), митне оформлення, кількість автомобілів, дата і час завантаження, термін доставки, адреса завантаження, фірма відправника, контактна особа і її телефон, адреса вивантаження, контактна особа при вивантаженні і її телефон, митний перехід,вартість послуг, умови оплати, додаткові умови ( вантаж в складі збірного - при необхідності).

Б. Типові умови контракт-заявки. Експедитор діє від імені і за рахунок замовника ( конкретне найменування замовника може бути вказано в контракт-заявці), згідно договору доручення (дата договору доручення вказується в контракт-заявці) притягує третю сторону, експедитор 1, для доставки вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні. Експедитор 1 доставляє заявлені вантажі, а експедитор оплачує послуги експедитора 1 із коштів замовника на узгоджених в цьому договорі умовах (п.1.1).

Організовуючи перевезення вантажів , сторони керуються даним договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПГ ООН, Женева 1956р.), діючим законодавством України, а також законодавством тих країн, по території яких здійснюється перевезення ( п.1.2).

П.2. Обов»язки експедитора:

П.2.1 Експедитор надає експедитору 1 оригінал або факсимільну копію контракт-заявки на здійснення міжнародного перевезення вантажів в довільній формі із вказівкою на таку інформацію: маршрут, найменування вантажу, вага і об»єм вантажу ( на один автомобіль), митне оформлення, кількість автомобілів, дата і час завантаження; термін доставки, адреса завантаження; фірма відправник; контактна особа при навантаженні і її телефон, адреса вивантаження; контактна особа при вивантаженні і її телефон; найменування погранпереходу; вартість послуг в грн.; умови оплати; додаткові умови ( вантаж в складі збірного - при необхідності.

П.2.2 . Надати контракт-заявку експедитору 1 не менше ніж за 48 годин до дати завантаження.

П.2.3. Контролювати підготовку вантажу до перевезення до узгодженого строку завантаження ( затарити, замаркувати, заготовити перевізні і страхові документи кожному вантажовідправнику окремо, пропуски на право проїзду до місця завантаження і вивантаження, і на право вивезти і ввести вантаж).

П.2.4. Забезпечити належне оформлення товаросупроводжуючих і митних документів, необхідних для безперебійного проїзду автомобіля через країни і погранпереходи, по яких здійснюється перевезення.

П.3. Зобов»язання експедитора 1.

3.1. Забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного для здійснення міжнародних перевезень, відповідаю чого контракт-заявці, а також в узгоджені сторонами строки.

П.5 . Відповідальність сторін.

У випадку невиконання або неналежного виконання умов даного договору сторони несуть матеріальну відповідальність у відповідності з діючим законодавством України (п.5.1)

П.5.4. за запізнення під завантаження експедитор 1 виплачує експедитору штраф в розмірі 550 грн. (275 грн. на території СНГ) за кожну почату добу запізнення, якщо інше не обумовлено в контракт-заявці.

Відповідно до п.п.8.1 п.8 Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і являється дійсним до 31 грудня 2015 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2015 року у справі №910/28156/14 за позовом ФОП ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 94 999,00 грн. неустойки ,- скасовано рішення суду першої інстанції яким у позові відмовлено повністю, прийнято нове рішення про повне задоволення позову і стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_6 94 000,00 грн. неустойки.

Постанова не оскаржувалась у касаційному порядку і набрала законної сили.

Як вбачається зі змісту Постанови, при вирішенні спору у справі №910/28156/14 суд апеляційної істанції досліджував умови договору транспортного експедитування від 14.07.2014р. №7951/0, укладеного між замовником - ФОП ОСОБА_6 і експедитором - ФООП ОСОБА_1, та укладеної до цього договору контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 року, оскільки такі були підставою заявлених позовних вимог про стягнення нарахованої ,відповідно до п.6.2 цього договору , неустойки в розмірі 94000,00 грн.

Судом було встановлено, що позивачем у справі направлено відповідачу контракт-заявку №7/СА від 10.09.2014 року , яка підписана представниками обох сторін та скріплена їх печатками, на здійснення перевезення генераторів, вагою і обсягом до 20 т. за маршрутом Польща-Україна, дата завантаження 12.09.2014р., строк доставки 15.09.-16.09.2014р., адреса завантаження 64-115 SWIECIECHOVA, WILCOWICE, UL.SWIECIECHOWAKA 36, AGREGATY SP.Z.O.O., адреса розвантаження Вінницька область, 23227, с. Агрономічне, вул. Я. Мудрого, 20, автомобілем маркою РЕНО, державний номер тягача В1215НК, державний номер прицепу В8312ЕК. Також заявкою було визначено місце митного переходу: Краковець, та вказано додаткову умову про проставлення на митниці штампу радіології та екології. Вартість послуг становить 15 000,00 грн.

Судом також встановлено, що відповідно до п.4.1. договору на експедитора - відповідача у справі ( тобто ФОП ОСОБА_1.) був покладений обов'язок забезпечити подачу під завантаження транспортний засіб у погоджений сторонами у контракт-заявці термін.

Апеляційна інстанція зазначила у постанові про передчасність висновків Господарського суду міста Києва, який приймаючи рішення у справі, зазначив, що наявними в матеріалах справи копіями претензії позивача до відповідача від 26.09.2014р. №3482 , в якій вказано, що: « 12.09.2014р. товар був завантажений в Польщі перевізником, що підтверджується CMR від 12.09.2014р.», та міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 12.09.2014 року , підтверджується подача Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 транспортного засобу під завантаження з тих мотивів, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Однак, оскільки подана відповідачем у справі ( тобто, ФОП ОСОБА_1.) суду першої інстанції копія CMR від 12.09.2014 року не засвідчена в порядку, передбаченому чинним законодавством України, викликає у суду сумніви, оскільки містить виправлення, закреслення без відповідних відміток про особу, яка зробила таке виправлення, дату виправлення, містить невідповідність ваги вантажу, тій, яка була зазначена позивачем в контракт-заявці, окрім того на поданій CMR відсутні будь-які відомості про прямування вантажу від місця його відправлення до пункту призначення, відсутні відмітки митних органів щодо перетину митного кордону тощо, та враховуючи відсутність оригіналу даної CMR апеляційний господарський суд вважав подану копію CMR від 12.09.2014 року неналежним доказом у справі та таким, що не може братись до уваги на підтвердження факту виконання підписаної сторонами контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 року на міжнародне перевезення вантажу, прийняття вантажу до перевезення та виконання обов'язків експедитора в частині подачі транспортного засобу під завантаження.

Окрім того, колегією суддів при прийнятті Постанови від 16.11.2015 р. №910/28156/14 враховано, що відповідачем у справі ( тобто, ФОП ОСОБА_1.) не надано, в тому числі на вимогу суду, жодних доказів на підтвердження виконання своїх зобов'язань, не надано договору, який укладався з перевізником щодо перевезення вантажу згідно контракт-заявки позивача №7/СА від 10.09.2014 року, та його виконання перевізником, відомості щодо водія, який здійснював перевезення (подання яких згідно п.4.2. укладеного договору є також обов'язком експедитора); також не надано відповідачем і доказів відмови від здійснення перевезення згідно контракт-заявкою №7/СА від 10.09.2014 року, доказів зміни умов перевезення тощо.

Отже, враховуючи відсутність, передбачених Конвенцією та Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» первинних доказів, що підтверджували б факт подачі експедитором транспортного засобу під завантаження вантажу згідно контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 року, відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження надання відповідачем експедиторських послуг по виконанню контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 року, колегія суддів дійшла до висновку про неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 зобов'язань щодо перевезення вантажу згідно контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 року в частині, зокрема, подачі транспортного засобу 12.09.2014 року під завантаження.

Таким чином, зі змісту постанови вбачається , що на час її прийняття сторонами не було надано суду інших доказів, стосовно перевезення вантажів згідно контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014р. та договору транспортного експедирування від 14.07.2014р. №7951/0 (крім тих, оцінку яким надано судом у постанові), зокрема не надано договору, який укладався з перевізником щодо перевезення вантажу згідно контракт-заявки позивача №7/СА від 10.09.2014 року, та його виконання перевізником, відомості щодо водія, який здійснював перевезення (подання яких згідно п.4.2. укладеного договору є також обов'язком експедитора); також не надано відповідачем і доказів відмови від здійснення перевезення згідно контракт-заявкою №7/СА від 10.09.2014 року, доказів зміни умов перевезення тощо, а відтак такі докази не оцінювались судом нарівні з поданими доказами в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України. Знову ж таки, відповідно до п.6.2 Договору 7951/0 від 14.07.2014р. укладеного між ФОП ОСОБА_6 і ФОП ОСОБА_1 відповідальність у вигляді неустойки в розмірі 1000 грн. на території країн Західної Європи за кожну почату добу неподачі транспортного засобу під завантаження покладено на експедитора, тобто, ФОП ОСОБА_1 Інших обставин, зокрема стосовно відповідальності іншої особи за неподачу транспортного засобу під завантаження у встановлені в контракт-заявці строки, постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року у справі №910/28156/14 не встановлено.

ФОП ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи №910/28156/14 .

Відповідно до ч.2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти. Встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як зазначено у п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 г грудня 2011 року №18, - не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду ( іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус ( наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

В даній справі , як підставу для нарахування і заявлення до стягнення штрафу за несвоєчасне подання транспортного засобу під завантаження в розмірі 90 500,00 грн. позивач у позовній заяві зазначив контракт-заявку від 10 вересня 2014 року №7/СА , у якій зазначено дату і час завантаження вантажу - 12 вересня 2014 року о 8-00.

Із заявами в порядку ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, про зміну підстави заявлених вимог) позивач до суду не звертався. Відтак, суд критично ставиться до посилання позивача у поясненнях від 13 січня 2016р. ( пояснення поступили до суду 13.01.16р. вх.№1420/16) про те, що у даній справі розглядається регресний позов.

Слід зазначити і те, що регресне зобов'язання - це зворотна вимога про повернення грошей або майна, виконане однією особою за іншу або з вини останньої третій особі. Підставами виникнення регресного зобов 'язання є:

1) виконання боржником свого обов'язку перед кредитором; 2) виконання обов'язку за третю особу.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані , на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ухвалою від 27 листопада 2014 року слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/22078/14-к ( провадження 1-кс/127/7249/14), яка є чинною станом на час прийняття рішення у даній справі, і, яка прийнята за результатами звернення ФОП ОСОБА_6 на предмет уточнення та роз»яснення ухвали слідчого судді від 15 жовтня 2014 року за наслідками розгляду клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області лейтенанта міліції Довбенка І.В., відповідно до якої було забезпечено тимчасовий доступ до бензогенераторів марки ФОГО згідно переліку, підтверджується таке.

Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. від 15 жовтня 2014 року до суду звернувся слідчий Довбенко І.Б. з клопотанням, яке погоджене з прокурором Мішеніною Т.М. про тимчасовий доступ до бензогенераторів марки «FOGO».

Дане клопотання слідчий мотивував тим, що 12.09.2014 року, між ФОП ОСОБА_6 та Польським підприємством «Агрегати Фого» (Республіка Польша, м. Вильковице, вул. Свециховська 36), було укладено договір експорту від 01.01. 2014 року, відповідно до умов якого підприємство «Агрегати Фого» поставляє ФОП ОСОБА_6, свою продукцію для подальшої реалізації на території України.

Для отримання товару від Постачальника - ООО СП Агрегати ФОГО, що знаходиться в Польщі за адресою: вул. Свециховська, 36, Вільковіце, 64-115 Свецихова, ФОП ОСОБА_6 (Україна, м. Вінниця), уклав Договір транспортного експедирування від 14.07.2014 р. з ФОП ОСОБА_1 За даним договором ФОП ОСОБА_1 як експедитор зобов'язувалася від імені Замовника - ФОП ОСОБА_6, організувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу та транспортно-експедиторське обслуговування в міжнародному, міському та міжміському сполученні. Експедитору надавалося право вибору Перевізника на власний розсуд з урахуванням вимог Замовника викладених в контракт-заявці.

В контракт-заявці № 7/СА від 10.09.2014 р. до вищевказаного Договору транспортного експедирування від 14.07.2014 р. було вказано усі істотні умови перевезення вантажу з Польщі до Україна.

В свою чергу, ФОП ОСОБА_1 як експедитор уклала Договір ЭГ від 11.09.2014 р. з ФОП ОСОБА_2 Далі, ФОП ОСОБА_2 уклав Договір перевезення від 10.09.2014 р. з ФОП ОСОБА_3, за яким надаються послуги по перевезенню вантажу та експедиторські послуги.

Як результат, ФОП ОСОБА_3, як експедитор уклала Договір про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом від 11.09.2014 р. з Болгарським перевізником ЕООБ Nitra 2011, який фактично виконував послуги по перевезенню вантажу (бензогенераторів) з Польщі до України. Водієм автотранспорту був громадянин Болгарії -ОСОБА_12, майно було завантажено на території республіки Польша 12.09.2014 року, однак на адресу ФОП ОСОБА_6 не надійшло, а зв'язок з Болгарським перевізником був відсутній, таким чином невстановлені особи, шахрайським шляхом, під приводом транспортування бензогенераторів марки Fogo з території республіки Польщі, заволоділи вказаним майном, чим спричинили потерпілому ФОП ОСОБА_6, матеріальної шкоди на суму 1,345,000 грн.

В ході виконання пошукових заходів, щодо встановлення місця знаходження вказаного майна, було встановлено, що воно перебуває на території складської бази, за адресою : м. Київ, вул. Електротехнічна 47. При виїзді на місце працівників ВМВ УМВС України у Вінницькій області, було виявлено автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_18. На підставі добровільної заяви останнього, було проведено огляд вказаного автомобіля під час якого в багажному відділені були виявлені та вилучені наступні речі, а саме: бензогенератори марки з наступними серійними номерами: А 7658, А7535, А 7541, А 7543, А 7544, А 7546, А 7540, А 7316, А 7647, А 7542, А 7539, М 48305, М 48306, А 7315, М 48601, М 48595, М 48614, М 48615, М 48613, М 48612, М 48603, М 48598, М 48305, М 48596, М 48605, М 48572, М 48571, М 48593, А 76449, А 4646, А 7651, А 7545, А 7650, А 7646, загальної кількістю 39 одиниць які відповідають за моделями та серійними номерами одиницям, що транспортувались до України з республіки Польща для ФОП ОСОБА_6 Будучи допитаним ОСОБА_18, повідомив, що погрузка даного товару на його автомобіль була проведена на території складського приміщення за вищевказаною адресою, а замовлення на його транспортування останній отримав через мережу Інтернет.

В подальшому працівниками ВМВ УМВС на території вказаної бази було виявлено особу, що орендувала приміщенні де зберігались бензогенератори марки «Fogo», а саме ОСОБА_20, за добровільної згоди якого було проведено огляд орендуємого ним складського приміщення, в ході якого було виявлено та вилучено бензогенератори марки з наступними серійними номерами: M 48551, М 48599, М 48602, М 48611, М 48135, М 48607, М 48182, М 48533, М 48181, М 48416, М 48179, М 48609, М 48597, М 46760, М 48604, М 48180, М 48610, М 48183, 48592, М 48420, М 48155, М48134, М 48531, М 484 18, М 48419, М 481 28, М 48600, М 48608, М 48548, М 48129 М 48304, М 48154, М 48550, М 48553, М 48421, М 48126, М 48417, М 48530, М 48184, М 46759, М 48552, М 48507, М 48531, загальної кількістю 44 одиниці, які відповідають за моделями та серійними номерами одиницям, що транспортувались до України з республіки Польща для ФОП ОСОБА_6 В свою чергу ОСОБА_20 не зміг пояснити походження товару та відмовився від будь-яких пояснень по даному факту.

Відповідно до постанови слідчого від 15.10.2014 року вилучене під час слідчої дії вищевказане майно передано на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_6, а тому слід визнати власником товару, перелік згідно інвойсу №5442/14 від 11.09.2014 року, ФОП ОСОБА_6 та зобовязати власника товару здійснити декларування товару згідно інвойсу №5442/14 від 11.09.2014 року в режим імпорт відповідно до договору №5169/0 від 01.01.2014 року та сплатити обовязкові митні платежі в повному обсязі, тому заяву слід задовольнити.

Відтак, суд ухвалив :Заяву ФОП ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати власником товару, перелік згідно інвойсу №5442/14 від 11.09.2014 року, ФОП ОСОБА_6 та зобовязати власника товару здійснити декларування товару згідно інвойсу №5442/14 від 11.09.2014 року в режим імпорт відповідно до договору №5169/0 від 01.01.2014 року та сплатити обовязкові митні платежі в повному обсязі.( копії листа Вінницького міського суду від 04.01.2016р. №127/22078/14-к/84 , ухвали від 27.11.2014 року, інвойсу №5442/14 від 11.09.2014р., СМR від 12.09.2014 року долучені відповідачем до матеріалів справи в додаток до пояснення ( вх.№963/16 від 12.01.16р. ).

Отже, зазначеною ухвалою суду, а також іншими , наявними у справі матеріалами, підтверджено , що з метою виконання договору перевезення укладеного між позивачем та відповідачем та заявки на виконання міжнародного перевезення від 10.09.2014 р. №7СА, відповідач уклав з ФОП ОСОБА_3 10.09.2014 року договір про надання експедиційних послуг в сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом №1009/14 , предметом якого є надання послуг ФОП ОСОБА_3 по організації перевезення вантажів. На виконання умов договору та поданої заявки відповідач скерував заяву від 10.09.2014 року №55 на виконання міжнародного перевезення з РП на Україну, адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.O на адресу:Вінницька область , 23227, с.Агрономічне, вул..Я.Мудрого,20. Адреса завантаження авто: 12 вересня 2014 року на 9-00 год.

В свою чергу, ФОРП ОСОБА_3 уклала угоду з перевізником (EOOD NITRA 2011), про що свідчить також і копія заявки №10.09 від 10.09.2014р., в якій були зазначені наступні умови: дата та час завантаження автомобіля 12.09.2014 року о 9-00 год., адреса завантаження: 64-115, SWIECIECHOWA WILKOWICE, UL. SWIECIECHOWSKA, 36, AGREGATY FOGO SP ZO.

Як встановлено Вінницьким міським судом в ухвалі від 27 листопада 2014 року у справі №127/22078/14-к, болгарський перевізник EOOD NITRA 2011 фактично виконував послуги по перевезенню вантажу (бензогенераторів) з Польщі до України. Водієм автотранспорту був громадянин Болгарії -ОСОБА_12, майно було завантажено на території республіки Польща 12.09.2014 року, однак на адресу ФОП ОСОБА_6 не надійшло, а зв»язок із болгарським перевізником був відсутній.

В подальшому товар виявлено, що вбачається зі змісту зазначеної ухвали, на території України.

Слід зазначити, що у графі Контракт-заявки №7/СА від 10.09.14р. «перевізник», яка укладена між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2.і яка подана в до справи в копії позивачем, має місце дописаний запис , у якому фігурує ОСОБА_12 . Саме ця особа, як вбачається з ухвали Вінницького міського суду від 27 листопада 2014 року, була водієм перевізника вантажу - болгарської фірми EOOD NITRA 2011.

Отже, 12 вересня 2014 року відправник вантажу завантажив автомобіль перевізника та оформив міжнародну ТТН (СМR). У копії СМR, яка у справі (п.п.22,23) є підписи та штампи осіб, які відвантажили товар та прийняли його до перевезення. Факт завантаження вантажу у транспортний засіб 12 вересня 2014 року також встановлено Вінницьким міським судом.

Відповідно до п.1.2 Договору укладеного між позивачем та відповідачем та контракт -заявки від 10..09.2014 року №7/СА, сторони при міжнародному перевезенні керуються , зокрема, вимогами Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 р., діючим законодавством України.

Організація міжнародних перевезень автомобільним транспортом визначена розділом ІV Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ст.64 названого Закону, міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються між пунктами відправлення та призначення, один з яких, або обидва, розташовані за межами території України.

Згідно ч.2 ст.64 Закону, організація міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом здійснюється перевізником відповідно до міжнародних договорів з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Частиною 6 ст.315 Господарського кодексу України встановлено, що щодо спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Аналогічна норма міститься і у ст.926 Цивільного кодексу України.

Такі правовідносини врегульовані, зокрема, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах від 19 травня 1956року.

До Конвенції, що підписана в м. Женеві 19 травня 1956 року, Союз РСР приєднався 1 серпня 1983 року і конвенція стала чинною для нього з 1 червня 1986 року.

Відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" від 12 вересня 1991 року Україна є правонаступником прав і обов'язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки.

Крім того, на підставі постанови Верховної Ради України від 17 вересня 1992 року "Про приєднання України до Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів" (далі - Віденська конвенція) Україна приєдналася до цієї конвенції. Відповідно до статті 34 Віденської конвенції, коли частина або частини території держави відокремлюються і утворюють одну або декілька держав, незалежно від того, чи продовжує існувати держава-попередниця, будь-який договір, що був у силі в момент правонаступництва держав стосовно всієї території держави-попередниці, продовжує бути у силі стосовно до кожної утвореної таким чином держави-наступниці.

Законом України "Про дію міжнародних договорів на території України" від 10 грудня 1991 року встановлено, що укладені належним чином ратифіковані Україною міжнародні договори становлять невід'ємну частину національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, на дані правовідносини сторін поширюються положення Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, яка визначає відповідальність перевізників, і яка застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою транспортних засобів, якщо місце завантаження вантажу та місце доставки вантажу, вказані у контракті, знаходяться на території двох різних країн, із яких принаймні одна є учасницею Конвенції.

Відповідно до статті 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Пункт 1 статті 5 Конвенції передбачає, що вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Пункт 1 статті 9 Конвенції передбачає, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Пункт 1 статті 17 Конвенції передбачає, що Перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Відповідно до статті 36 зазначеної Конвенції за винятком випадків зустрічного позову або контрпретензії, поданих в ході розгляду позову, що стосується вимоги, яка ґрунтується на тому ж самому договорі перевезення, судові позови у зв'язку з втратою, ушкодженням чи простроченням доставки можуть бути пред'явлені лише до першого перевізника, до останнього перевізника або до перевізника, який виконував перевезення на тому етапі, на якому мала місце подія, яка викликала втрату вантажу, його ушкодження чи прострочення доставки; позов може бути пред'явлений одночасно до декількох з цих перевізників".

В даному випадку, відповідач ( ФОП ОСОБА_2.) не є ні першим перевізником, ні останнім, ні перевізником який виконував перевезення на тому етапі, на якому мала місце подія, яка викликала прострочення доставки вантажу.

Як підтверджують матеріали справи, контракт - заявка від 10.09.2014р. № 7/СА в частині подачі автотранспортного засобу зазначеного у такій контракт заявці під завантаження та передачею товару для перевезення - перевізнику, зазначеному у СМR., була виконана.

Матеріалами справи спростовуються доводи позивача, про порушення умов контракт-заявки від 10 вересня 2014 року №7/СА щодо несвоєчасного подання транспортного засобу під завантаження (12 вересня 2014 року ) та наявність підстав для нарахування штрафу. Крім того, штраф нараховано починаючи з 12 вересня 2014 року по 12 березня 2015 року ( за 181 день), тоді як відповідно до постанови слідчого від 15.10.2014 року, що підтверджується ухвалою Вінницького міського суду від 27 листопада 2014 року у справі №127/22078/14-к, товар був вилучений під час слідчої дії та переданий на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_6, якого визнано власником товару.

В розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. За змістом названої статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд повинен відмовити в позові.

За результатами розгляду справи судом не встановлено порушення права чи законного інтересу позивача за захистом якого той звернувся до суду.

Відтак, суд відмовляє позивачу в позові, у зв»язку із його необґрунтованістю.

Щодо строку позовної давності.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів « ( з подальшими змінами та доповненнями), частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 ГПК); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Із врахуванням наведеного вище, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст..ст.1,2,4-3,12,32,33,36,43,49,82,84,85 господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення, з врахуванням вихідних днів, виготовлено 24.02.2016р.

Суддя Кітаєва С.Б.