ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.2016 Справа № 907/1/16

За позовом в.о. військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства „Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат", м. Івано - Франківськ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Перечин

про стягнення суми 36474,23 грн. заборгованості за поставлену лісопродукцію.

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача Міністерства оборони України - не брав участі

Позивача ДП „Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат" - не брав участі

Відповідача - не брав участі

В судовому засіданні взяв участь Продан О.С., прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону

СУТЬ СПОРУ: в.о. військового прокурора Львівського гарнізону заявлено позов в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства „Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат", м. Івано - Франківськ до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Перечин про стягнення суми 36474,23 грн. заборгованості за поставлену лісопродукцію.

Присутній в судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та наполягає на задоволенні позову.

Представник ДП „Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат" в судовому засіданні участі не брав. Поданими через канцелярію суду додатковими письмовими поясненнями наполягає на задоволенні позову, суму 36474,23 грн. заборгованості вважає доведеною та додатково підтвердженою підписаним сторонами та поданим суду актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2016 року.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні участі не брав. Надісланими суду електронною поштою поясненнями від 20.01.2016, від 11.02.2016 року заявлені прокурором позовні вимоги підтримав.

Відповідач явку уповноваженого представника для участі в судових засіданнях не забезпечив, витребуваних документів не подав, причин невиконання вимог суду не повідомив.

Надіслані відповідачеві рекомендованими листами ухвали про порушення провадження у справі від 05.01.2016 року та про відкладення розгляду справи від 20.01.2016 року, від 03.02.2016 року, від 15.02.2016 року на адресу, зазначену в позовній заяві та підтверджену відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) повернуті на адресу господарського суду поштовим відділенням зв'язку з відміткою „за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, порядок повідомлення сторони за практикою Вищого господарського суду України вважається дотриманим. Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд встановив:

На підставі досягнутої домовленості щодо поставки товару Старицький військовий лісгосп Державного підприємства „Івано - Франківський військовий ліс промкомбінат" згідно видаткових накладних № 91 від 25.01.2013 року на суму 11080 грн., № 92 від 25.01.2013 року на суму 4637,52 грн., № 114 від 30.01.2013 року на суму 11080 грн., № 115 від 30.01.2013 року на суму 4637,52 грн., № 172 від 14.02.2013 року на суму 11520 грн., № 173 від 14.02.2013 року на суму 4787, 11 грн., № 232 від 19.02.2013 року на суму 16308 грн., № 244 від 22.02.2013 року на суму 10714,10 грн., № 245 від 22.02.2013 року на суму 5467,50 грн., відпустив фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (відповідачеві) товар (лісопродукцію) на загальну суму 80231,75 грн. в кількості, асортименті та за цінами, що вказані у видаткових накладних.

Старицький військовий лісгосп є структурним підрозділом Державного підприємства „Івано - Франківський лісопромисловий комбінат", діє на підставі положення про підрозділ та не є юридичною особою. Державне підприємство „Івано - Франківський лісопромисловий комбінат" є державним підприємством Міністерства оборони України, самостійним господарюючим суб'єктом з правами юридичної особи, з огляду на що є позивачем у даній справі.

За твердженням позивача, не спростованим відповідачем, отриманий згідно зазначених видаткових накладних товар відповідачем оплачено частково на суму 43757,52 грн.

Факт часткової оплати відповідачем отриманого товару підтверджено долученими позивачем до матеріалів позову копіями банківських виписок, якими підтверджено сплату відповідачем загальної суму 43757,52 грн., зокрема, 16.01.2013 року суми 10000 грн., 30.01.2013 року суми 10000 грн., 01.02.2013 року суми 5000 грн., 18.02.2013 року суми 5000 грн., 19.02.2013 року суми 13757,52 грн.

У відповідності до ст. 181 Господарського кодексу України укладення господарських договорів допускається у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою усна домовленість між сторонами є договором купівлі - продажу в розумінні статті 655 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Претензіями № 313 від 24.11.2014 року та № 509 від 11.12.2013 року Старицький військовий лісгосп звертався до відповідача з вимогами здійснити погашення заборгованості за відпущений товар в сумі 36474,23 грн.

Вимоги позивача відповідачем залишені без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим прокурор в інтересах позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму 36474,23 грн. заборгованості в примусовому порядку.

Станом на день розгляду спору заборгованість відповідача по оплаті відпущеного позивачем товару складає суму 36474,23 грн. В матеріалах справи відсутні будь - які докази погашення відповідачем зазначеної заборгованості в добровільному порядку.

Таким чином, сума 36474,23 грн. заборгованості за отриманий товар (лісопродукцію) підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, позов підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд констатує наступне.

Ухвалою господарського суду від 20.01.2016 року задоволено клопотання прокурора про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі, враховуючи що Законом України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатків на сплату прокурорами судового збору не передбачено і відповідне фінансування органів прокуратури з такою метою не здійснювалося.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України.

Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в дохід державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що з 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1387 грн. гривень на місяць.

Виходячи з підпункту 2 пункту 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Тобто, в даному випадку розмір судового збору, який підлягає стягненню до Державного бюджету України за вимогою про стягнення заборгованості становить 1387 грн.

Таким чином, за правилами ст. 49 ГПК України сплата судового збору в розмірі 1387 грн. в дохід Державного бюджету України судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 181, 193 Господарського кодексу України, ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідн. код. НОМЕР_1) на користь державного підприємства „Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат" (76014, м. Івано - Франківськ, вул. Ребета, 6, ) суму 36474 (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 23 коп. заборгованості за поставлену лісопродукцію.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідн. код. НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету (банк отримувача ГУДКУ у Закарпатській області, МФО 812016, отримувач коштів - державний бюджет м. Ужгород 22030001; рахунок отримувача - 3002; код отримувача - 38015610) суму 1387 (одна тисяча триста вісімдесят сім) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.03.2016 року.

Суддя В.В.Мокану