ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.02.16 Справа № 904/10919/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", м. Запоріжжя

до Державного підприємство "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення штрафу

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 20-9 від 21.12.15

ОСОБА_2 - представник за дов. № 20-41 від 04.12.15

від відповідача: ОСОБА_3 - представник за дов. № 963 від 30.12.15

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення 50328, 09 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з дотримання термінів доставки вантажу, які вставновлені Статутом залізниць України та Правилами обчислення строків доставки вантажів зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за № 865/5086 від 24.11.2000.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 18.01.2016.

В судовому засіданні 18.01.2016, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 26.01.2016. Після перерви розгляд справи було продовжено.

26.01.2016 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог на суму 7398, 70 грн. та зменшити належний до стягнення штраф до 42929, 39 грн., у звязку з тим, що позивачем за накладними №№ 47895743, 47895750, 44122620, 32527400 було невірно розраховано штраф, а за накладними №№ 47355854, 40025210 позивач взагалі не мав права нараховувати штраф, оскільки вантаж, який прибув за даними накладними, був вивезений позивачем з порушенням вимог статті 116 Статуту залізниць України. Також, у відзиві на позов відповідач просив суд зменшити розмір суми штрафу, що підлягає стягненню.

В судовому засіданні 26.01.2016, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 09.02.2016. Після перерви розгляд справи було продовжено.

03.02.2016 позивач надіслав заперечення на відзив відповідача, в яких спростовує доводи відповідача про необхідність зменшення суми штрафу заявленого до стягнення, з огляду на наступне.

У залізничних досильних накладних №№ 47355854, 45025210 взагалі відсутня інформація щодо дати, години розкредитування.

Розрахунок суми штрафу за накладними №№ 47895743, 47895750, 44122620, 32527400 зроблений відповідно до штемпельних відміток залізниці приймання-видачі вантажу.

Також, позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача, викладеного у відзиві на позов, щодо зменшення розміру штрафу.

В судовому засіданні 09.02.2016 представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 09.02.2016 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та її розгляд відкладено на 29.02.2016.

17.02.2016 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача штраф за прострочки доставки вантажу у розмірі 47015, 29 грн.

Відповідності до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки подана позивачем заява про зменшення позовних вимог не порушує чиї-небудь права та інтереси, вона прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 29.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі відповідач, залізниця) у липні 2015 року зі станцій: Негин, Нижньодніпровськ-Вузол, Новосенжари, Грековата, Інгулець, Лубни, Харков-Червонозаводський, Пирятин, Лиман, Житомир, Гадяч, Пологи, Заплази, Терни, Київ-Жовтневий, Супруновка, Карловка, Біла Криниця, Кременчуг до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких було Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі - позивач , одержувач).

Вказані перевезення були оформлені такими залізничними накладними: №№ 3913953, 47789615, 32110512, досильна накладна 47355854, 43948751, 47895743, 47895750, 47923891, досильна накладна 45025210, 47990171, 43987395, 43987387, 43987106, 43952993, 32403347, 43986041, 45169604, 42814731, 45193646, 32456196, 44041093, 44087575, 44088151, 45373065, 32361677, 44088391, 40129538, 44122620, 32527400, 45475035 (арк. с. 8-37).

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів, відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Отже, позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просить суд, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 47015, 29 грн.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву, визнав суму позовних вимог у розмірі 42929, 39 грн., при цьому заперечив проти нарахування штрафу у сумі 2546, 70 грн. за накладною № 47355854, штрафу у розмірі 1700, 60 грн., за накладною № 40025210, у зв'язку з тим, що вантаж, який прибув за даними накладними, був вивезений позивачем з порушенням вимог статті 116 Статуту залізниць України, та зазначив, що накладними №№ 47895743, 47895750, 44122620, 32527400 було невірно розраховано штраф, який за даними накладними повинен складати 3151, 40 грн., тоді як позивачем нараховано за даними накладними штраф у сумі 5613, 90 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

При цьому, приймаючи рішення у даній справі, судом враховано, що згідно з пунктом 2.1. Роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", вбачається, що відповідно до статті 925 Цивільного кодексу України, статті 315 Господарського кодексу України, статті 130 Статуту пред'явленню залізниці позову, який випливає з цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Таким чином, питання про попереднє пред'явлення претензії до звернення з позовом до залізниці з підстав, які передбачені Статутом залізниць, вирішується відправником чи одержувачем вантажу (багажу, вантажобагажу) на власний розсуд.

Також, позивачем дотримано вимоги статті 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (пункт "д" абзацу 2 статті 134 Статуту залізниць України).

Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, на відповідність приписам Статуту залізниць України, Правилам обчислення термінів доставки вантажу та матеріалам справи, а також враховавши рекомендації Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012 № 01-06/420/2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів", суд зазначає наступне.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних №№ 43913953, 47789615, 43948751, 47895743, 47895750, 47990171, 43987395, 43987387, 43987106, 43952993, 32403347, 43986041, 45169604, 42814731, 45193646, 32456196, 44041093, 44087575, 44088151, 45373065, 32361677, 44088391, 40129538, 32527400, 45475035 вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу та склав, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 42929, 39 грн. Дана сума штрафу була визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву (арк. с. 67-68).

Згідно з ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, позов в цій частині підлягає задоволенню у сумі 42929, 39 грн.

Щодо штрафу у сумі 688, 90 грн., нарахованого позивачем за прострочення доставки вантажу за накладною № 44122620, суд зазначає наступне.

Під час обчислення термінів доставки залізницею вантажу за даною накладною та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів, судом прийнято до уваги роз'яснення, надані судам в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 04.04.2012 № 01-06/420/2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів", в якому зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

При цьому, здійснюючи перевірку розрахунку позивача також судом враховано, що згідно з пунктом 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажу, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Отже, за накладною № 44122620 дата приймання вантажу до перевезення 24.07.2015, прибуття вантажу 29.07.2015 (повідомлення про прибуття 29.07.2015 о 21:45 год.). Подавання вагону залізницею позивачеві відбулось 30.07.2015 о 07:15 год., що підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів № 1983 Форми ГУ-45 (арк. с. 127) та фактично було одержано вантаж 30.07.2015 о 19:23 год., що підтверджується відміткою у графі 53 "Підтвердження одержання вантажу" накладної № 44122620 (арк. с. 34).

Норма доставки за накладною № 44122620: 2 доби (на відстань 364 км) + 1 доба (на операції, пов'язані з відвантаженням-прибуттям) = 3 доби. Фактичний час доставки - 5 діб, оскільки відповідно до статті 41 Статуту вантаж вважається доставленим, якщо на станції призначення вагон з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача.

Отже, прострочення в доставці - 2 доби, за що штраф відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України стягується у розмірі 10 відсотків провізної плати.

Вищевикладене спростовує наведений відповідачем у відзиві на позов розрахунок штрафу за накладною № 44122620, а відтак, штраф у сумі 688, 90 грн., нарахований позивачем відповідачеві за прострочення доставки вантажу за накладною № 44122620, підлягає задоволенню у розмірі 688, 90 грн.

Також, позивачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, нараховано відповідачеві штраф у сумі 2546, 70 грн. за прострочення доставки вантажу за накладною № 32110512 (досильною накладною 47355854) та штраф у сумі 850, 30 грн. за накладною № 47923891 (досильною накладною 45025210).

За накладною № 32110512 (досильною накладною 47355854) дата приймання вантажу до перевезення 20.06.2015, прибуття вантажу 03.07.2015 (повідомлення 03.07.2015 о 07:25 год.). Подавання вагону залізницею позивачеві відбулось 04.07.2015 о 03:30 год., що підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів № 1727 Форми ГУ-45 (арк. с. 117). Норма доставки: 6 діб (на відстань 1043 км) + 1 доба (на операції, пов'язані з відвантаженням-прибуттям) = 7 діб. Фактичний час доставки - 13 діб, оскільки відповідно до статті 41 Статуту вантаж вважається доставленим, якщо на станції призначення вагон з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача.

Отже, прострочення в доставці - 6 діб, за що штраф відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України стягується у розмірі 30 % провізної плати, що складає 2546, 70 грн.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що накладною № 47355854 позивачем невірно визначено норму доставки вантажу, а саме не враховано, що термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км, тобто на відстань 1043 км - 6 діб.

Твердження відповідача щодо того, що за накладною № 47355854, відповідно до статті 116 Статуту, штраф не сплачується, оскільки вантаж позивачем не було вивезено впродовж доби після повідомлення про його прибуття, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 № 644, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 за № 862/5083, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем.

Пунктом 2 Правил видачі вантажів встановлено, що крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов'язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення.

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року N 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 року за № 165/3458).

Порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на під'їзні колії передбачаються в договорах про експлуатацію під'їзних колій (договорах про подачу та забирання вагонів).

Згідно з пунктом 10 Правил видачі вантажів при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам'ятці про подавання/забирання вагонів.

З матеріалі справи, зокрема, з копії Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження № 13 форма ГУ-2, наданою відповідачем до суду, вбачається, що про прибуття вантажу за накладною № 47355854 позивача було повідомлено 03.07.2015 о 07:25 год. (арк. с. 134-135).

Подавання вагону, який прибув на адресу позивача за накладною № 47355854, під забирання відбулось 04.07.2015 о 03:30 год., що підтверджується Пам'яткою № 1727 про подавання вагонів Форма ГУ-45 (арк. с. 117).

Вантаж за накладною № 47355854 був забраний позивачем 04.07.2015, про що свідчить штамп в графі 53 "Підтвердження одержання вантажу". Часу отримання вантажу 04.07.2015 вантажоодержувачем у графі 53 накладної № 47355854 не вказано (арк. с. 137).

Отже, з урахуванням часу подання вагону під вивантаження, згідно Пам'ятки № 1727 про подавання вагонів Форма ГУ-45 № 1727, суд дійшов висновку, що забирання вантажу, що прибув за накладною № 47355854, відбулось менше ніж за 24 годи після повідомлення про прибуття вантажу, тобто впродовж доби (повідомлення 03.07.2015 о 07:25 год. - забирання 04.07.2015 о 03:30 год.).

За накладною № 47923891 (досильною накладною 45025210) дата приймання вантажу до перевезення 08.07.2015, прибуття вантажу 13.07.2015 (повідомлення 13.07.2015 о 14:10). Подавання вагону залізницею позивачеві відбулось 14.07.2015 о 08:35, що підтверджується Пам'яткою про подавання вагонів № 1834 Форми ГУ-45 (арк. с. 120). Норма доставки: 2 доби (на відстань 253 км) + 1 доба (на операції, пов'язані з відвантаженням-прибуттям) = 3 доби. Фактичний час доставки - 5 діб, оскільки відповідно до статті 41 Статуту вантаж вважається доставленим, якщо на станції призначення вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача.

Отже, прострочення в доставці вантажу за вищевказаною накладною склало 2 доби.

З матеріалі справи, зокрема, з копії Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження № 14 форма ГУ-2, наданою відповідачем до суду, вбачається, що про прибуття вантажу за накладною № 45025210 позивача було повідомлено 13.07.2015 о 14:10 год. (арк. с. 132-133).

Подавання вагону, який прибув на адресу позивача за накладною № 45025210, під забирання відбулось 14.07.2015 о 08:35 год., що підтверджується Пам'яткою № 1834 про подавання вагонів Форма ГУ-45 (арк. с. 120).

Вантаж за накладною № 45025210 був забраний позивачем 15.07.2015, про що свідчить штамп в графі 53 "Підтвердження одержання вантажу" (арк. с. 136).

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України штраф за несвоєчасну доставку вантажу не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Як встановлено судом вище, повідомлення про прибуття вантажу за накладною № 45025210 позивача було повідомлено 13.07.2015 о 14:10 год. (арк. с. 132-133). Фактичне забирання вантажу, що прибув за накладною № 45025210, відбулось 15.07.2015 (арк. с. 136).

Тобто, вантаж за накладною № 45025210 не було вивезено одержувачем впродовж доби, що відповідно до статті 116 Статуту залізниць звільняє відповідача від сплати штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладною № 45025210.

А тому штраф у розмірі 850, 30 грн., нарахований позивачем за прострочення доставки вантажу за накладною № 45025210, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 46164, 99 грн. грн.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1195, 97 грн.

Відповідач звернувся до суду із заявою, викладеною у відзиві на позовну заяву, про зменшення розміру штрафу.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги необґрунтованість відповідачем заяви про зменшення розміру штрафу, господарський суд не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 78, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ідентифікаційний код 01073828) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72; ідентифікаційний код 00191230) штраф у сумі 46164, 99 грн. та 1195, 97 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.03.2016

Суддя ОСОБА_4