ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.03.16 Справа № 904/1254/16

Суддя Ярошенко В.І. , розглянувши матеріали

за позовом Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПРОМЕКОНОМБАНК", м. Донецьк

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ХОЛДИНГ БУД ІІІ", с. Партизанське, Дніпропетровська область

про витребування майна

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Промекономбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдинг Буд ІІІ" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У пункті 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК (пп. 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7).

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 378 грн.

Позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з даною позовною заявою 01.02.2016, про що свідчить штамп відділенні пошти на поштовому конверті, у якому до суду надійшов позов.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви про витребування з чужого незаконного володіння майна вартістю 63000000 грн. повинен бути сплачений у розмірі 206700 грн. Позивачем до суду не надано доказів оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Позивач звернувся до господарського суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви, у зв'язку з тяжким фінансовим становищем, перебуванням банку в процесі ліквідації, яка здійснюється провідним професіоналом з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків з 21.12.2015, а також позбавленням пільг Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на сплату судового збору, що на думку позивача, зробило неможливою роботу Фонду та перешкоджає ефективній процедурі виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

У якості доказів тяжкого фінансового стану, позивачем надано до суду довідку від 01.02.2016 вих.№ 63 щодо існування заборгованості банку по заробітній платі у сумі 1625395, 12 грн. та довідку про те, що станом на 16.01.2016 у позивача на відкритому у НБУ накопичувальному рахунку № 1026 у національній валюті обліковано кошти у сумі 1868, 43 грн.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивач не надав жодних належних доказів в підтвердження тих обставин, що його майновий стан утруднює оплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, позивачем не доведено недостатності коштів банку для сплати судового збору. Довідки, надані банком, не підтверджують об'єктивно майновий стан останнього та складені ним самостійно, жодних первинних документів фінансової звітності позивач не надав.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Доводи позивача щодо того, що позбавлення пільг Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на сплату судового збору зробило неможливою роботу Фонду та перешкоджає процедурі виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким серед іншого скасовано встановлені раніше для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

У зв'язку з цим, сама лише обставина, пов'язана з тяжким фінансовим становищем, не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів призначається саме у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Водночас, звертаючись до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, позивач не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж позивачем обставини не мають характеру виключних, нічим не підтверджені.

Враховуючи викладене позивачем в обґрунтування заявленого клопотання, господарський суд не вбачає підстав, визначених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", для звільнення від оплати судового збору, відповідно, клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Отже, господарський суд вважає, що позивачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З огляду на вищевикладене, позовна заява від 29.01.2016 вих. № 61 підлягає поверненню без розгляду на загальних підставах відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Промекономбанк" про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви від 29.01.2016 вих. № 59.

Повернути позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Промекономбанк" і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки: - позовна заява від 29.01.2016 вих. № 61 з додатками;

- заява про забезпечення позову від 29.01.2016 вих. № 59 з додатками.

Суддя В.І. Ярошенко