РІШЕННЯ

"29" лютого 2016 р.Справа № 921/4/16-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О. розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2 .

За участю представників сторін:

позивача: Покотило Ю.В. - адвокат, договір про надання правової допомоги № без номера від 07.12.2015 р.

відповідача: не з'явився.

Після оголошеної перерви о 15 год 30 хв:

за участю представників сторін:

позивача: Покотило Ю.В. - адвокат, договір про надання правової допомоги № без номера від 07.12.2015 р.

відповідача: не з'явився.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 29.02.2016 року оголошувалась перерва до 29.02.2016 року до 15 год. 30 хв. для ознайомлення судом з поданим до матеріалів справи представником позивача Поясненням від 29.02.2016 року.

Фізична особа- підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1 звернулась до суду з позовом до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2 про:

-стягнення грошових коштів в сумі 24 834 грн.17 коп., з яких 15 389 грн. 31 коп. - заборгованість зі сплати орендної плати на підставі договору оренди нерухомого майна від 14.10.2014 р.; 5907 грн. 08 коп. - пеня; 341 грн. 76 коп. - три проценти річних та 3 196 грн. 02 коп. - інфляційні втрати, витрат на правову допомогу в сумі 4384 грн. 80 коп. (з врахуванням Заяви про доповнення позовних вимог № без номера від 25.01.2016 р.).

Представник позивача в судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав усні пояснення по суті спору.

Також представник позивача подав Пояснення № без номера від 29.02.2016 року (вх. № 6113 від 29.02.2016 року згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції по господарському суду Тернопільської області).

Відповідач в судове засідання не з'явився, також не направив повноважного представника для участі по справі.

Відповідач обґрунтований нормативно та документально підтверджений відзив на позов не подав, хоча судом було дотримано вимоги статті 64 Господарського процесуального кодексу України, своєчасно винесено і надіслано за вказаною в позовній заяві адресою відповідача: АДРЕСА_2 ухвалу від 05.01.2016 року про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду 25.01.2016 року і необхідні дії щодо підготовки справи до розгляд.

Повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого відповідачу 06.01.2016 року отримане останнім 30.01.2016 р. знаходиться в матеріалах справи.

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наданого за електронним запитом від 29.02.2016 за №21735442 станом на 29.02.2016 року, ОСОБА_2 значиться в зазначеному реєстрі як фізична особа - підприємець, місце проживання якого АДРЕСА_3.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи № 921/4/16-г/16 господарським судом Тернопільської області.

Крім того, відповідач будь-яких додаткових документів суду не надав, а тому згідно ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В ході розгляду справи представнику позивача роз'яснено його процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15 жовтня 2014 року між Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1, як "Орендодавцем", з однієї сторони, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, як "Орендарем", з другої сторони, був укладений договір оренди нерухомого майна, згідно п. 1.1 р. 1 якого "Орендодавець" передає, а "Орендар" приймає у термінове платне користування нерухоме майно- нежитлове приміщення загальною площею 26.1 кв. м, розміщене за адресою: АДРЕСА_4 (далі - майно) для здійснення господарської діяльності.

Згідно п. 1.4 р. 1 договору термін оренди майна становить один рік з моменту передачі майна.

Як визначається в п. 2.1 р. 2 договору майно передається "Орендодавцем" "Орендарю" протягом трьох днів після оформлення даного договору з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, що являється невід'ємною частиною даного договору.

У п. 2.3 р. 2 договору зазначається, що майно вважається переданим в оренду з моменту підписання акту прийому-передачі.

Згідно п. 3.1 р. 3 договору місячний розмір орендної плати за користування майном становить 1800 грн. Орендна плата нараховується з моменту передачі майна в оренду відповідно до п. 2.3.

У відповідності до п. 3.4 р. 3 договору орендна плата сплачується "Орендарем" шляхом виплати готівкових коштів "Орендодавцю" або за безготівковим розрахунком до 5-го числа поточного місяця за поточний місяць.

Згідно п. 3.5 р. 3 договору протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання акта приймання-передачі, вказаного в п. 2.1 даного договору, "Орендар" зобов'язаний сплатити "Орендодавцю" орендну плату за перший календарний місяць оренди і за останній календарний місяць оренди. У випадку невиконання умов даного пункту договір автоматично втрачає свою чинність, а майно підлягає поверненню "Орендодавцю" за актом прийому-передачі у 3-х денний термін з моменту такої несплати. Розмір орендної плати за перший місяць користування майном зменшується на вартість ремонтних матеріалів, придбаних "Орендарем" для проведення ремонту майна.

У п. 4.1 р. 4 договору зазначено, що "Орендар" зобов'язується, зокрема, своєчасно сплачувати орендну плату та платежі за користуванням майном.

Згідно п. 8.2 р. 8 договору дія даного договору припиняється у результаті:

- закінчення терміну, на який він був підписаний;

- достроково в односторонньому порядку згідно п. 8.1 даного договору, за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- невиконання "Орендарем" умов п. 3.3. п. 3.4 даного договору.

В своєму листі від 22.01.2016 року (вх.№3847 від 22.01.2016 року) представником позивача було повідомлено суд, що додаткових угод до договору оренди нерухомого майна №б/н від 15.10.2014 року не укладалось. Також в своєму листі від 03.02.2016 року (вх.№4559 від 03.02.2016 року) представником позивача повідомлено суд, що жодних додатків до договору між сторонами не укладалось.

В ході розгляду справи судом з'ясовано, що жодних інших договорів, окрім договору оренди нерухомого майна від 15 жовтня 2014 року між сторонами не укладалось. А тому, між сторонами по справі склались орендні відносини на підставі саме договору від 15 жовтня 2014 року.

Також у листі № без номера від 03.02.2016 року (вх. № 4559 від 03.02.2016 року) позивач зазначає, зокрема, що акт приймання-передачі про передачу нерухомого майна в оренду орендареві ФОП ОСОБА_2 від орендодавця ФОП ОСОБА_1 сторонами договору оренди нерухомого майна № б/н від 15.10.2014 року не складався; майно, яке було предметом вказаного договору оренди, було фактично передано у користування орендареві ФОП ОСОБА_2 у момент підписання сторонами договору оренди нерухомого майна №б/н від 15.10.2014 року.

Від відповідача жодних заперечень щодо передачі майна в оренду в момент укладення між сторонами договору оренди нерухомого майна від 15.10.2014 року не надходило.

А відтак, з наявних матеріалів справи вбачається, що акт прийому-передачі нежитлового приміщення загальною площею 26,1 кв.м. в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 не складався та зазначене приміщення було передане йому в оренду в момент укладення договору оренди нерухомого майна від 15.10.2014 року.

Як стверджує позивач у позовній заяві, у зв'язку з тим, що "Орендар" не вносив орендної плати та платежів по утриманню майна за період з грудня 2014 року до липня 2015 року, "Орендодавець" направив "Орендареві" вимогу про повернення майна, переданого в оренду та повідомив про припинення дії договору на підставі п. 8.2 договору, яка була отримана «Орендарем» 23 липня 2015 року. На підтвердження зазначеного прозивач надав до матеріалів лист № без номера від 23 липня 2015 року, в якому повідомляється про те, що у відповідності до п.8.2. договору оренди нерухомого майна (нежитлового приміщення загальною площею 26,1 кв.м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_4) від 15 жовтня 2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, у зв'язку із відсутністю оплати за користування нежитловим приміщенням (орендної плати та платежів по утриманню майна) за період грудень 2014 -липень 2015 р.р., дія вищезазначеного договору припиняється з 23 липня 2015 року. Також в данному листі вимагається негайно повернути орендоване майно, як того вимагає п.8.4.договору. Даний лист підписаний ФОП ОСОБА_1 та містить підпис без зазначення прізвища особи, яка його підписала. За твердженням представника позивача на данному листі міститься підпис ФОП ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, 04 серпня 2015 року між сторонами було підписано АКТ прийому-передачі (повернення) нерухомого майна, укладений у відповідності до договору оренди нерухомого майна від 15 жовтня 2014 р.. згідно якого "Орендар" - Фізична особа- підприємець ОСОБА_2 повернув, а "Орендодавець" - Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 прийняла наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 26,1 кв. м. Даний АКТ прийому-передачі(повернення) нерухомого майна підписаний ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2

У позовній заяві позивач стверджує, що за весь час користування переданим в оренду майном (15.10.2014 року - 04.08.2015 року) відповідно до умов договору "Орендар" був зобов'язаний сплатити "Орендодавцеві" орендну плату в загальному розмірі 17419 грн. 36 коп; відповідачем на виконання умов вказаного договору 03.12.2014 року було перераховано лише 2030 грн. 05 коп.; на даний час за відповідачем рахується заборгованість по сплаті орендної плати в загальній сумі 15389 грн. 31 коп.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначається в ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на

певний строк.

Відповідно до ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як визначається в ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

09.12.2015 року позивач направив відповідачу Претензію № без номера від 09.12.2015 року з вимогою сплатити заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 15389 грн. 31 коп. ( копії Претензії № без номера від 09.12.2015, фіскального чеку від 09.12.2015 р., опису вкладення до цінного листа від 09.12.2015 р., рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відправленого 09.12.2015 року з відміткою про вручення його відповідачу 12.12.2015 року знаходяться в матеріалах справи).

Вказану претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.

22.01.2016 року представником позивача згідно супровідного листа № без номера від 22.01.2016 року (вх. № 3947 від 22.01.2016 року) до матеріалів справи було долучено, зокрема, копію виписки Укрсиббанку за картковим рахунком клієнта за період з 07.10.2014 р. по 31.12.2014 року ОСОБА_6 "Інформація про рух коштів по рахунку", в якій відображено, зокрема сплату 03.12.2014 року - 2030 грн. 05 коп. опис операції "поповнення готівкою третьою особою".

29.02.2016 року від позивача надійшли Пояснення № без номера від 29.02.2016 року (вх.№ 6113 від 29.02.2016 року), в яких зазначається, зокрема, що 22.01.2016 року стороною позивачем було долучено до матеріалів справи №921/4/16-г/16 банківську виписку по рахунку НОМЕР_3, відкритий в ПАТ "Укрсиббанк" на ім'я ОСОБА_6, на який відповідачем у даній справі 03.12.2014 р. було перераховано грошові кошти в сумі 2030 грн. 05 коп в рахунок сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна від 15.10.2014 р.; такий перерахунок грошових коштів було здійснено на підставі п. 3.4 договору оренди, а також усної домовленості сторін договору про можливість внесення орендної плати відповідачем на розрахунковий рахунок саме ОСОБА_6, який є родичем позивача.

Судом встановлено, що банківська виписка виготовлена за картковим рахунком №5370, який належить ОСОБА_6 та вказаний номер карткового рахунку для перерахування заборгованості по орендній платі був зазначений у Претензії від 09 грудня 2015 року, яка отримана відповідачем 12.12.2015 року.

Жодних заперечень з приводу перерахування коштів в сумі 2030 грн 05 коп в рахунок сплати орендної плати по договору оренди нерухомого майна від 15.10.2014 р., до матеріалів справи не поступило.

Як вбачається з Розрахунку заборгованості по орендній платі на підставі Договору оренди нерухомого майна, укладеного 15 жовтня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) станом на 08.12.2015 року, позивач нарахував відповідачу орендну плату за період з 15.10.2014 року по 04.08.2015 року на загальну суму 15389 грн. 31 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, що підтверджують сплату відповідачем заборгованості по орендній платі за користування приміщенням, відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, відповідачем суду не подано, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача: 15331 грн. 53 коп. заборгованості по орендній платі (з врахуванням часткової оплати) за договором оренди нерухомого майна від 15.10.2014 року, яка виникла за період 15.10.2014 р. - 03.08.2015 р. підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать умовам договору та неоспорені відповідачем.

В частині позовних вимог про стягнення 57 грн. 78 коп. орендної плати слід відмовити, як безпідставно заявлених. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув позивачу орендоване майно за договором 04.08.2015 року (згідно АКТу прийому-передачі (повернення) нерухомого майна), а, відтак, нарахування позивачем орендної плати за 04.08.2015 року є безпідставним.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін". А згідно статті 3 вказаного Закону „розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п.7.3 р. 7 договору оренди сторони передбачили, що за несвоєчасне внесення орендної плати (п. 3.4 договору) та платежів за користування майном (п. 3.3 договору) "Орендар" сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення .

Позивач просить стягнути з відповідача 5907 грн. 08 коп пені за період з 06.11.2014 року по 08.12.2015 року. Пеня нарахована на суму заборгованості за відповідні періоди з врахуванням проведеної оплати в сумі 2030 грн 05 коп та дати проплати 03.12.2014 року (помісячний розрахунок пені доданий до матеріалів справи).

Перерахувавши суму пені, та з врахуванням боргу по орендній платі в сумі 174 грн 48 коп за період 01.08.2015-03.08.2015 року, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5897 грн. 37 коп. пені підлягають до задоволення, як обгрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать умовам договору та чинному законодавству, також неоспорені відповідачем (перерахунок пені, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення 9 грн. 71 коп. пені слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 341 грн. 76 коп. - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за кожен день прострочення оплати за період з 06.11.2014 року по 08.12.2015 року (розрахунок 3% знаходиться в матеріалах справи).

Перерахувавши суму 3% річних, та з врахуванням боргу по орендній платі в сумі 174 грн 48 коп за період 01.08.2015-03.08.2015 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 341 грн. 16 коп. - 3% річних, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем (перерахунок 3% річних, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення 0 грн. 60 коп. - 3% річних слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3196 грн. 02 коп. - інфляційних втрат за період з 06.11.2014 року по 30.11.2015 року.

Перерахувавши суму інфляційних нарахувань, та з врахуванням боргу по орендній платі в сумі 174 грн 48 коп за період 01.08.2015-03.08.2015 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 3185 грн. 27 коп. - інфляційних втрат, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем (перерахунок інфляційних втрат, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення 10 грн. 75 коп. інфляційних втрат слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 4384 грн. 80 коп., суд вважає, що останнє підлягає до часткового задоволення , виходячи при цьому із наступного.

Статтею 59 Конституції України гарантується можливість отримання правової допомоги, що пов'язується з вільним вибором захисника своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність " передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога позивачу у даній справі надавалася адвокатом Покотило Ю.В. на підставі договору № б/н про надання правової допомоги від 07.12.2015 р.

У відповідності до п. 2 даного договору сторони погодили гонорар за надання правової допомоги Клієнту в розмірі 40% мінімальної заробітної плати або 487 грн. 20 коп. за одну годину роботи Адвоката, який Клієнт зобов'язується внести не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (наданих послуг).

Між позивачем та адвокатом Покотило Ю.В. складено Акт виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 30.12.2015 року, в якому зазначено, зокрема, що загальна вартість послуг складає 4384 грн. 80 коп.

Також, позивачем подано копію Свідоцтва № 476 від 05.10.2007 року про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на ім'я Покотило Ю.В.

Однак, позивач в якості доказу оплати ним послуг адвоката надав квитанцію до прибуткового касового ордера № 15 від 30.12.2015 року про сплату 4080 грн. 80 коп. за надані адвокатські послуги. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що інших документів на підтвердження сплати за надані послуги адвоката немає.

Статеттю 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами (правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.10.2002 року за № 30/63).

Відтак, з урахуванням наведеного, суд вважає, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 4080 грн. 80 грн. - витрат на правову допомогу. В частині стягнення 300 грн. - витрат на правову допомогу слід відмовити, як не підтверджені документально.

У відповідності до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,49, 82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2:

-15331 грн. 53 коп. - заборгованості зі сплати орендної плати;

- 5897 грн. 37 коп. - пені;

- 341 грн. 16 коп. - три проценти річних;

- 3185 грн. 27 коп. - інфляційних втрат;

- 4084 грн. 80 коп. - витрат на правову допомогу;

- 1214 грн. 13 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3. В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено: 3 березня 2016 року.

Суддя С.О. Хома