ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Справа № 908/1042/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяЯценко О.В.,
суддіФролова Г.М., Ходаківська І.П.
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Донецька залізниця"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року
у справі№ 908/1042/15-г
Господарського судуЗапорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг"
доДержавного підприємства "Донецька залізниця"
пророзірвання договору фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013 року та стягнення 129 158 078, 79 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Мужик Л.І. дов. б/н від 22.12.2015 року,
- відповідача:Скляревська Н.О. дов. № в.оН-01/798 від 22.04.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" (далі за текстом - ТОВ "Прем'єр Лізинг") звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до Державного підприємства "Донецька залізниця" (далі за текстом - ДП "Донецька залізниця") про розірвання договору фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013 року та стягнення 129 158 078, 79 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.06.2015 року у справі № 908/1042/15-г позовні вимоги задоволено: розірвано договір фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013, укладений між ТОВ "Прем'єр Лізинг" та ДП "Донецька залізниця"; стягнуто з ДП "Донецька залізниця" на користь ТОВ "Прем'єр Лізинг" кошти у розмірі 129 158 078, 79 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ДП "Донецька залізниця" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2015 року та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року у справі № 908/1042/15-г апеляційну скаргу ДП "Донецька залізниця" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2015 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, ДП "Донецька залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2015 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року у справі № 908/1042/15-г та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи порушення норм права, зокрема, ст. ст. 19, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. ст. 6 - 12 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. ст. 806 - 809, Цивільного кодексу України, ст. ст. 216 - 219, 235, 236 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 11.02.2016 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого -. Яценко О.В., суддів - Фролової Г.М., Ходаківської І.П касаційна скарга Державного підприємства "Донецька залізниця" прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 03.03.2016 року.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.08.2013 року ТОВ "Прем'єр Лізинг" (лізингодавець) та ДП "Донецька залізниця" (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ, згідно п. 1.1. якого "Предмет лізингу" - це майно, вказане в специфікації (Додаток № 1) - машина щебенеочисна RM-80 UHR, яке відповідає чинним в Україні вимогам експлуатації та відповідно до встановлених лізингоодержувачем технічних вимог, і яке лізингодавець набуває у власність у виробника (продавця), на підставі та на умовах договору купівлі-продажу та передає його лізингоодержувачу у володіння та користування на умовах цього Договору.

Положеннями п. п. 2.1., 2.2. вказаного Договору сторони погодили, що Лізингодавець надає, а лізингоотримувач отримує фінансові лізингові послуги (фінансовий лізинг).

Лізингодавець зобов'язується передати лізингоодержувачу в тимчасове платне володіння і користування на умовах, передбачених цим Договором предмет лізингу "машина щебенеочисна RM-80 UHR" у кількості 1 (одна) одиниця, що не був в експлуатації, який виготовлений не раніше 2013 р. та відповідає встановленим лізингоодержувачем технічним вимогам, визначеним у Додатку № 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість предмета лізингу за Договором складає 58 200 000 грн., в тому числі ПДВ (20 %) 9 700 000 грн.

Згідно п. 1.15. Договору для виконання своїх зобов'язань щодо придбання предмету лізингу у виробника (продавця), лізингодавець укладає договір позики в валюті (доларах США). Лізингодавець надає відповідний підтверджуючий документ з банку лізингоодержувачу на його вимогу.

Пунктом 3.6.1. Договору сторони погодили, що лізингові платежі сплачуються лізингоодержувачем ануїтетними щомісячними платежами згідно з графіком нарахування лізингових платежів.

В лізинговий платіж входять суми, які включають: платіж по відшкодуванню предмету лізингу, Винагороду лізингодавця за отримане у лізинг майно, що включає компенсацію відсотків за кредитом, залученим з метою придбання предмета лізингу, інші втрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням цього Договору. Під час сплати лізинговий платіж підлягає коригуванню на коефіцієнт коригування КNBU, розрахований відповідно до пункту 1.8. цього Договору шляхом множення цього коефіціенту на відповідну суму поточного лізингового платежу, визначену в Графіку нарахування лізингових платежів.

Відповідно до п. п. 3.6.2. Договору лізингоодержувач самостійно розраховує згідно з п. 1.8., п. п. 3.6.4. п 3.6. договору суми лізингових платежів, які підлягають сплаті. При цьому лізингодавець може виключно для зручності лізингоодержувача направляти лізингоодержувачу рахунки на сплату лізингових платежів. Такі рахунки можуть направлятися лізингоодержувачу факсом або електронною поштою або іншим способом на вибір лізингодавця. Сторони домовились, що інформацію про офіційний курс НБУ гривні до долара США лізингоодержувач отримує на офіційному сайті НБУ. Якщо з якихось причин НБУ дані курси не оприлюднить на дату сплати лізингового платежу (частини лізингового платежу) згідно з умовами договору, то лізингоодержувач зобов'язаний отримати дану інформацію в НБУ шляхом офіційного запиту або в інший зручний для лізингоодержувача спосіб. Направлення лізингодавцем лізингоодержувачу рахунків, передбачених цим пунктом договору є правом лізингодавця, а не зобов'язанням, і ніяким чином не впливає на зобов'язання лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі на умовах передбачених договором, в т.ч. з коригуванням платежі згідно з п. 1.8., п. п. 3.6.4. п. 3.6. договору.

Положеннями п. 3.6.3. Договору сторони погодили, що перший лізинговий платіж по даному договору за користування предметом лізингу, лізингоодерджувач здійснює протягом першого банківського дня через 30 календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу в лізинг з урахуванням коригування, згідно п. 1.7. та п. 1.8. цього договору.

Всі наступні платежі сплачуються не пізніше 10 числа місяця, що слідує за місяцем сплати попереднього лізингового платежу. Лізингові платежі сплачуються відповідно до графіку нарахування лізингових платежів та мають бути скориговані, згідно п. 1.7. та п. 1.8. цього договору. Під час звірки розрахунків сторони повинні вказувати КNBU, що були застосовані ( або мали бути застосовані) під час сплати лізингових платежів.

Платежі за цим договором, згідно п. 3.9. Договору, здійснюються в гривнях, відповідно до графіку нарахування лізингових платежів та умов цього договору.

Згідно п. 3.15. Договору лізингоодержувач має право достроково викупити предмет лізингу, не менше ніж за 2 місяці письмово повідомивши про це лізингодавця. У цьому випадку здійснюється викуп предмету лізингу лізингоодержувачем за залишковою вартістю предмету лізингу. За цим договором при достроковому викупі предмета лізингу лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю платежі не сплачені до дати дострокового викупу предмета лізингу (тобто поточну заборгованість з лізингових платежів) та залишкову вартість предмета лізингу. Для цілей дострокового викупу предмета лізингу залишкова вартість предмета лізингу визначається за формулою, яка визначена у п. 1.11. цього договору.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. Договору лізингодавець зобов'язується придбати предмет лізингу, відповідно до Технічних вимог (додаток № 2) та Специфікації (додаток № 1) до цього договору.

Умови купівлі, поставки, вимоги щодо технічних параметрів та якості визначаються також договором купівлі-продажу між лізингодавцем та продавцем (виробником).

Положеннями п. п. 6.1. - 6.3. Договору сторони передбачили, що лізингоодержувач набуває право строкового володіння і користування предметом лізингу на умовах цього договору з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акта приймання-передачі предмета лізингу в лізинг (додаток № 5).

Після підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу в лізинг між лізингодавцем та лізингоодержувачем, предмет лізингу враховується на балансі лізингоодержувача з відповідним відображенням цих операцій в бухгалтерському обліку.

До моменту приймання-передачі предмета лізингу в лізинг, лізингоодержувач підтверджує якість та комплектність предмета лізингу відповідно до Технічних вимог (додаток № 2), про що складається Акт технічного стану предмета лізингу по якості та комплектності.

Місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено, що між сторонами були підписані Специфікація, Технічні вимоги, Графік поставки предмета лізингу, Базовий графік лізингових платежів, Акт приймання-передачі предмета лізингу від 28.10.2013, Акт технічного стану, Попередній Акт технічного стану, відповідно до яких відповідач прийняв на умовах, визначених у договорі у лізинг щебенеочисну машину RM - 80 UHR у кількості - 1 одиниця.

Пунктами 14.1.5., 14.2. - 14.5., 14.8. Договору сторони погодили право Лізингодавця відмовитись від договору лізингу в односторонньому порядку письмово повідомивши про це лізингоодержувача у разі, якщо заборгованість по оплаті лізингових платежів лізингодавцю складає більше 30 календарних днів.

Лізингоодержувач має право відмовитись від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі: прострочення передачі предмету лізингу становить більше 30 календарних днів; зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків лізингоодержувача, визначених фінансовим планом / тимчасовими контрольними завданнями, що унеможливлює виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань за цим договором.

Одностороннє розірвання договору без підписання сторонами відповідної угоди не допускається, окрім випадків встановлених законодавством України та цим договором.

Якщо одна із сторін заперечує проти одностороннього розірвання або припинення цього договору за ініціативою іншої сторони - спір вирішується в судовому порядку.

При розірванні договору за ініціативою лізингодавця лізингоодержувач зобов'язаний достроково викупити предмет лізингу за формулою, визначеною п. 1.11. та п. 3.15. цього договору.

Згідно п. 13.1. Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами всіх зобов'язань, передбачених цим договором.

Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що відповідач, прийнявши предмет лізингу, припинив виконувати зобов'язання щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013 року з листопада 2014 року, внаслідок чого позивач звернувся до відповідача з повідомленням про розірвання укладеного між сторонами договору та стягнення на підставі п. 14.5. Договору з відповідача коштів, яке залишене відповідачем без належного реагування.

Згідно ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, з якою кореспондується ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів оренди та купівлі-продажу.

Судами встановлено, що п. п. 14.1.5., 14.2. - 14.5., 14.8. Договору сторони погодили, що Лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу в односторонньому порядку письмово повідомивши про це лізингоодержувача у разі, якщо заборгованість по оплаті лізингових платежів лізингодавцю складає більше 30 календарних днів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.10.2013 року сторони Договору підписали та засвідчили печатками акт приймання-передачі предмету лізингу в лізинг.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що лізингоодержувач не виконував зобов'язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за договором, зокрема відповідач прострочив лізингові платежі більше ніж на 30 днів з листопада 2014 року по січень 2015 року у розмірі 5 107 776, 82 грн.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.01.2015 року позивачем направлено відповідачу повідомлення № 16/01-02 від 16.01.2015 року про відмову лізингодавця від договору лізингу в односторонньому порядку та зобов'язання лізингоодержувача викупити предмет лізингу згідно п. 14.5. договору лізингу у зв'язку з тим, що з листопада 2014 року по січень 2015 року ДП "Донецька залізниця" порушено умови договору фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013 щодо сплати лізингових платежів у розмірі 5 107 776, 82 грн., що підтверджується описом вкладення кур'єрської служби доставки від 20.01.2015 року та квитанцією. Відповіді на вказане повідомлення відповідачем не надано.

В той же час, одностороннє розірвання договору без підписання сторонами відповідної угоди не допускається, окрім випадків встановлених законодавством України та цим договором.

Якщо одна із сторін заперечує проти одностороннього розірвання або припинення цього договору за ініціативою іншої сторони - спір вирішується в судовому порядку.

За таких обставин, враховуючи умови п. 14.1.5. Договору, який передбачає можливість одностороннього розірвання договору у разі несвоєчасної сплати лізингових платежів, приписи ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для розірвання договору фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013 року, як це передбачено п. 14.1.5. Договору та приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", з огляду на наявність факту порушення з боку відповідача обов'язку по сплаті лізингових платежів.

Одночасно, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення грошових коштів у сумі 129 158 078, 79 грн. (вартість дострокового викупу предмету лізингу).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України до правовідносин за договором фінансового лізингу передбачена можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж, що, також, узгоджено сторонами і в п. 2.10. Договору, зокрема, в п. п. 14.5., 14.8. Договору як наслідок його розірвання, що не суперечить ч. 3 ст.653 Цивільного кодексу України.

Отже, безпідставними є доводи скаржника стосовно неврегульованості та відсутності підстав для такого викупу, адже за умовами договору сторонами узгоджено самостійні підстави для викупу - як реалізацію прав лізингодавця, так і як наслідок зумовленого порушенням з боку лізингоодержувача розірванням договору фінансового лізингу.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого та апеляційного судів, що у випадку порушення умов Договору з боку лізингоодержувача, який і підлягає застосуванню в цій справі, умови договору на реалізацію означеного обов'язку з викупу не покладають у залежність від попереднього укладання договору купівлі-продажу в порядку п. 9.1. Договору, про що безпідставно зазначає скаржник.

Так, п. п. 14.5., 14.8. Договору, встановлюючи обов'язкову в силу ст. 629 Цивільного кодексу України умову з викупу для відповідача - лише визначають, що порядок визначення суми платежу такий самий, як і при реалізації лізингоодержувачем права на викуп, тобто має застосовуватись алгоритм (формула) встановлення суми оплати, вказана у п. 1.11. цього Договору.

Таким чином, вірним є висновок судів про те, що правовою підставою для набуття права власності на предмет лізингу, у даній справі, виступатиме не окремий договір купівлі-продажу договору фінансового лізингу в порядку п. 9.4.Договору, а сам договір лізингу, здійснений у відповідності до його умов пунктів з викупу, що узгоджується з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", беручи до уваги його змішану правову природу.

Обґрунтованим є висновок судів про те, що розірвання договору та/або викуп предмету лізингу у зв'язку з розірванням договору, не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх нарахованих та несплачених платежів, передбачених договором, в тому числі визнаних штрафними санкціями і відшкодування заподіяних збитків (за наявністю).

Положеннями п.3.15. Договору сторони передбачили, що лізингоодержувач має право достроково викупити предмет лізингу, не менше ніж за 2 місяці, письмово повідомивши про це лізингодавця. У цьому випадку здійснюється викуп предмету лізингу лізингоодержувачем за залишковою вартістю предмету лізингу. За цим договором при достроковому викупі предмета лізингу лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю платежі не сплачені до дати дострокового викупу предмета лізингу (тобто поточну заборгованість з лізингових платежів) та залишкову вартість предмета лізингу. Для цілей дострокового викупу предмета лізингу залишкова вартість предмета лізингу визначається за наступною формулою, яка визначена у п. 1.11. цього договору.

Відповідно до п. п. 1.8., 1.11. Договору залишкова вартість предмету лізингу - розрахункова сума, що визначається у випадку дострокового викупу предмета лізингу на дату розрахунку як різниця між первісною вартістю предмета лізингу на дату передачі предмета лізингу в лізинг, зменшеною на суму авансу, сплаченого по такій одиниці предмета лізингу і сумами, фактично сплаченими лізингоодержувачем в рахунок відшкодування вартості предмета лізингу лізингодавцю. Залишкова вартість предмета лізингу розраховується за формулою: ZV = (TV - SP) х К NBU, де:

ZV - залишкова вартість предмета лізингу для цілей дострокового викупу, грн.,

TV - первісна вартість предмета лізингу,

SP - сума сплачених лізинг одержувачем платежів з відшкодування вартості предмета лізингу, грн. (без урахування коефіцієнту).

К NBU - коефіцієнт, що розраховується відповідно до п. 1.8. договору. У цьому випадку "Курс 2" визначається на дату фактичної оплати залишкової вартості предмета лізингу.

Коефіцієнт коригування К NBU - коефіцієнт, що розраховується за фактом зміни офіційного курсу НБУ грн./долл. США між датою передачі одиниці предмету лізингу в лізинг та датою, що передує даті сплати чергового лізингового платежу.

К NBU = Курс2/Курс1, де: Курс 1 - курс, встановлений НБУ для одного долара США на дату передачі предмету лізингу в лізинг; Курс 2 - курс, встановлений НБУ для одного долара США на день, що передує дню, коли фактично здійснюється лізинговий платіж відповідно до графіку нарахування лізингових платежів.

Під час сплати лізинговий платіж підлягає коригуванню на коефіцієнт коригування К NBU. Коефіцієнт коригування К NBU застосовується до загальної суми лізингового платежу. При цьому застосування К NBU не змінює вартості предмету лізингу.

Судами досліджено, що в договорі визначається грошовий еквівалент загальної вартості договору в іноземній валюті по курсу долара США на момент підписання договору.

Судом апеляційної інстанції досліджено, що "Коригування", згідно п. 1.8. Договору - встановлений цим договором відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" порядок сплати лізингових платежів, що полягає у погодженому сторонами способі визначення в кожний конкретним момент часу величини лізингових платежів, що підлягають сплаті лізингоодержувачем в такий момент. Необхідність застосування коригування обумовлена тим, що для оплати придбання предмета лізингу лізингодавець використав залучене фінансування у валюті (доларах США), а виконання грошових зобов'язань за даним договором проводиться виключно в національній валюті України (гривнях). При цьому коригування застосовується без будь-якого додаткового узгодження сторонами за формулою зазначеною в пункті 1.11. Договору.

Судами встановлено, щосторони Договору підписали специфікацію (Додаток № 1 до Договору), відповідно до якої вартість предмету лізингу за Договором складає 58 200 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 9 700 000, 00 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з розрахунком позивача, сума заборгованості у розмірі 129 158 078, 79 грн., розрахована за формулою та схемою, передбаченою п. п. 1.8., 1.11. Договору та складається з наступного: залишкова вартість = (вартість предмета лізингу - сума сплачених платежів з відшкодування вартості предмета лізингу) х Коефіцієнт коригування.

Судами встановлено, що вартість предмета лізингу - 58 200 000, 00 грн. Сума сплачених платежів - 13 800 847, 74 грн. Сума сплачених платежів складається із сум 8 730 000, 00 грн. (авансовий платіж) + 5 070 847, 74 грн. = 13 800 847, 74 грн., тобто, залишкова вартість складає 123 575 877, 75 грн. (58 200 000, 00 грн. - 13 800 847, 74 грн.) х 2,2794). Вартість достроково викупу = 123 575 877, 75 грн. + 2 005 609, 82 грн. х 2, 2794 = 129 158 078, 79 грн.

Місцевим та апеляційним господарськими судами перевірено розрахунок позивача щодо стягнення вартості дострокового викупу у розмірі 129 158 078,79 грн. та встановлено, що останній розрахований за формулою та схемою, передбаченою п. п. 1.8.,1.11. Договору та є арифметично вірним та таким, що не суперечить діючому законодавству.

Господарськими судами встановлено, що сума позовних вимог розрахована позивачем з використанням коефіцієнту коригування, розрахованим станом на 18.03.2015 року (на дату звернення до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог від 18.03.2015 року).

В той же час, контррозрахунку щодо арифметичного розрахунку суми позовних вимог відповідачем не надано.

Необґрунтованими є доводи скаржника стосовно немотивованого та безпідставного розрахунку вартості дострокового викупу предмету лізингу з огляду на відсутність посилань на діючий курс валют з огляду на те, що позивачем при розрахунку вартості дострокового викупу взято до уваги курс гривні, встановлений НБУ до долара США станом на 18.03.2015 року, а лізингові платежі, передбачені графіком сплати, включають коефіцієнт коригування, розрахований у відповідності до п. 1.8. Договору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарських судів щодо наявності у позивача права вимагати у відповідача сплати вартості дострокового викупу предмету лізингу, оскільки такі права та обов'язки сторони передбачили у договорі, що в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими до виконання.

Також, необґрунтованими є доводи скаржника щодо посилання відповідача на висновок Донецької Торгово-промислової палати № 658/12-12/03 від 29.04.2015 року про істотну зміну обставин, відповідно до якого Донецька торгово-промислова палата підтверджує у ДП "Донецька залізниця" настання істотних змін обставин за укладеним договором фінансового лізингу № Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013 року, пов'язаних із істотним зростанням курсу валюти - долару США по відношенню до української гривні, наявністю на території здійснення діяльності терористичних актів, воєнних дій в ході проведення на території Донецької області антитерористичної операції, веденням бойових дій, наявності загрози життю та здоров'ю людини; пошкодженням та знищенням шляхів сполучення, товарно-матеріальних цінностей, рухомого та нерухомого майна з огляду на те, що відповідно до ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

В той же час, як вірно встановлено судами, вказаний висновок не є сертифікатом, а тому не є належним та допустимим доказом настання обставин непереборної сили у розумінні положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року № 1669-VII та, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України не звільняє від відповідальності за грошовими зобов'язаннями. Крім цього, доказів сповіщення позивача протягом 3 календарних днів про настання обставин непереборної сили судами не встановлено.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду справи місцевим та апеляційним господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, господарськими судами вірно застосовані норми права, а доводи скаржників не спростовують законності прийнятих у справі судових актів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Донецька залізниця" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року у справі № 908/1042/15-г залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року у справі № 908/1042/15-г залишити без змін.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіГ.М. Фролова

І.П. Ходаківська