РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/32767/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 21 718, 35 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Сидорук Н.В.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення збитків у розмірі 21 718, 35 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право зворотної вимоги до Комунального підприємства «Київпастранс».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/32767/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.02.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що Комунальне підприємство "Київпастранс" не було повідомлено про дату огляду пошкодженого транспортного засобу та проведено такий огляд лише представниками Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" в односторонньому порядку, що ставить під сумнів об'єктивність та правдивість розміру заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідач вказує, що матеріалами справи не підтверджується відшкодування вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 11 101, 56 грн.

Також Комунальним підприємством «Київпастранс» подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи для визначення матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1.

Розглянувши вищевказане клопотання, дослідивши наявні у справі докази, суд відзначає, що в матеріалах справи міститься звіт № 88С/09/14 від 10.10.2014 р. про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1, виконаний оцінювачем ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Тобто, призначення судової експертизи доцільно у разі суперечності наявних у справі доказів, в той час як у даному випадку відсутні документи, які містять різні відомості щодо одних і тих же обставин, а відтак - суд не вбачає необхідності для застосування спеціальних знань при розгляді даної справи та відмовляє у призначенні судової експертизи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позво задовольнити.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 22.02.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал-страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 800001/4002/0000502, за яким застраховано майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за договором визначено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал-страхування».

16.09.2014 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1, що належить Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал-страхування» під керуванням ОСОБА_3 та трамвая державний номер 5782, що належить Комунальному підприємству «Київпастранс» під керуванням ОСОБА_4.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» автомобіль «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 09.10.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до звіту № 88С/09/14 від 10.10.2014 р. варітьсь матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 становить 19 211, 08 грн., вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу - 22 564, 93 грн.

За результатами ремонтної калькуляції системи Audatex від 10.10.2014 р. вартість ремонту автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 становить 22 564, 93 грн.

Відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Атоберег» від 29.09.2014 р. вартість ремонту автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 становить 22 564, 93 грн.

За змістом страхового акту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» від 24.10.2014 р. належна до виплати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал-страхування» сума страхового відшкодування становить 14 951, 31 грн.

Платіжним дорученням № 0108124 від 28.10.2014 р Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атоберег» страхове відшкодування за договором № 800001/4002/0000502 у розмірі 11 101, 56 грн.

Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 3 849, 75 грн. зарахована в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу за договором № 800001/4002/0000502.

У відповідності до страхового акту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» від 22.12.2014 р. належна до виплати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал-страхування» сума страхового відшкодування становить 6 767, 04 грн.

Платіжним дорученням № 026600 від 25.12.2014 р Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атоберег» страхове відшкодування за договором № 800001/4002/0000502 у розмірі 6 767, 04 грн.

Таким чином, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» фактично понесено витрати на загальну суму 21 718, 35 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась під час виконання ОСОБА_4 службових обов'язків, позивач просить стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» шкоду, завдану з вини водія трамвая державний номер 5782.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Київпастранс» та займав посаду водія.

При цьому, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась безпосередньо під час виконання ОСОБА_4 його службових обов'язків.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та не спростовані.

Тож, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 у водія трамвая державний номер 5782 - ОСОБА_4, якого визнано винним у вчиненні правопорушення, виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія Страхова компанія «Уніка» здійснено виплату страхового відшкодування за договором № 800001/4002/0000502 у розмірі 6 767, 04 грн. у розмірі вартості ремонту автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 , що становить 21 718, 35 грн.

При цьому суд враховує, що фактично частина суми стразового відшкодування у розмірі 3 849, 75 грн. була зарахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія Страхова компанія «Уніка» в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу за договором № 800001/4002/0000502.

Відповідно до ч. ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Тобто, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань.

При цьому, якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання, то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Відтак, зарахування зустрічної однорідної вимоги здійснюється в силу положень ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України та не пов'язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Між тим, чинним законодавством України не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог як одностороннього правочину, а відтак - такий правочин вважається вчиненим, а зобов'язання, відповідно, припиненим внаслідок заліку однорідних вимог у момент вчинення правочину, тобто у момент реалізації правочину суб'єктом через його відповідне зовнішнє виявлення.

Відтак, з огляду на вищенаведені обставини, зважаючи на приписи ст.ст. 993, 1172, 1197 Цивільного кодексу України, у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, якою, у даному випадку, є Комунальне підприємство «Київпастранс».

Стосовно запереч відповідача, суд відзначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За правилами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з аналізу наведених норм, оцінка шкоди здійснюється безпосередньо страховою компанією при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті потерпілій особі в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За змістом же ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у разі виплати страховиком відшкодування за договором майнового страхування фактично відбувається перехід права вимоги від страхувальника до страховика.

Тобто, нового зобов'язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у даному випадку відбувається заміна кредитора а саме - страхувальник передає своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто страховик набуває прав потерпілого.

Тож, у даному випадку Комунальне підприємство «Київпастранс» виступає особою, відповідальною за завдані збитки відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та не є страховиком по відношенню до позивача, у зв'язку з чим норми ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають.

При цьому, доказом фактичних витрат позивача є платіжні доручення про перерахування страхового відшкодування.

Крім того, нормами Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено обов'язок страховка за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування лише в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки останній є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Тотожні висновки викладені також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р.

Відтак, заперечення відповідача не спростовують наявні у справі докази щодо фактичного понесення Приватним акціонерним товариства «Страхова компанія «Уніка» витрат та їх розміру у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Хюндай Елантра», державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія трамвая державний номер 5782 - ОСОБА_4, який на час такої пригоди перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Київпастранс» та виконував свої службові обов'язки.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги у розмірі фактично понесених позивачем витрат, що загалом становить 21 718, 35 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2 ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) матеріальні збитки у розмірі 21 718, 35 (двадцять одна тисяча сімсот вісімнадцять грн. 35 коп.) грн. та 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.02.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.