ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. Справа № 911/377/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/377/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Обухівське», м. Обухів

до Публічного акціонерного товариства «Кожухівське»,

с. Кожухівка, Васильківський район

про стягнення 600000,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 17.11.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 25.12.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Обухівське» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Кожухівське» (відповідач) про стягнення 600000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що на виконання умов Договору поставки № 20/03 від 20.03.2012 позивачем в рахунок попередньої оплати, перераховано відповідачу 3500000,00 грн., проте відповідач в порушення умов договору, не передав позивачу товар, та у строки, визначені додатковою угодою до договору, не повернув кошти в сумі 600000,00 грн., у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 600000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.02.2016 порушено провадження у справі № 911/377/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 24.02.2016.

В судовому засіданні 24.02.2016 представником позивача надані документі, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Присутнім в судовому засіданні представником відповідача наданий суду відзив на позовну заяву від 23.02.2016, в якому відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, проте у звязку із тяжким фінансовим становищем, що склалось на підприємстві, у відповідача відсутні кошти на погашення суми заборгованості.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2012 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено Договір № 20/03, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність покупця продукти птахівництва, а саме яйце відбірне, та яйце категорії С1 (товар) згідно з накладними, а останній прийняти такий товар та своєчасно оплатити його вартість.

Розділом 2 договору «Ціна договору», визначено, що загальна вартість договору, включаючи ПДВ та вартість зберігання товару на складі постачальника, становить 3000437,56 грн.

У випадку виникнення обставин, що унеможливлюють виконання умов договору, кожна із сторін зобовязана не пізніше як за 30 днів письмово попередити про це іншу сторону та ставити питання про дострокове припинення дії договору.

Відповідно до п. 5.3 договору, оплата товару здійснюється в безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом передоплати та перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, а в окремих випадках через касу постачальника.

Умовами п. 8.1 договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.12.2012, визначено, що договір набуває чинності в день підписання його сторонами і діє до повного фінансового розрахунку але не більш ніж до 31.12.2015.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе згідно з умовами договору зобовязання, перерахувавши відповідачу, в рахунок попередньої оплати за товар 3500000,00 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії банківських виписок з особистого рахунку позивача та податкові накладні.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, відповідач не здійснив поставку, обумовленого договором товару.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Між сторонами у справі підписана Додаткова угода № 2 від 17.11.2015, в якій погоджено, що у звязку з неможливістю відповідачем здійснити поставку товару, сторони дійшли згоди розірвати Договір поставки № 20/03 від 20.03.2012, з 17.11.2015.

При цьому постачальник зобовязався повернути покупцю перераховані ним грошові кошти, за наступним графіком:

- до 15.12.2015 - у розмірі 600000,00 грн.;

- до 01.04.2016 - у розмірі 1500000,00 грн.;

- до 01.06.2016 - у розмірі 1400000,00 грн.

Між сторонами у справі підписаний акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким сальдо на користь позивача станом на 31.12.2015, становить 3500000,00 грн.

Проте, в порушення умов укладеної між сторонами додаткової угоди, відповідачем в строк, визначений додатковою угодою, кошти в сумі 600000,00 грн. не повернуто.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні 24.02.2016 присутнім представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, а отже факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлено та по суті не оспорений відповідачем.

Оскільки, на підставі Договору поставки № 20/03/ від 20.03.2012, позивачем в рахунок попередньої оплати за товар, перераховано відповідачу 3500000,00 грн., проте, відповідач в порушення умов договору, не здійснив поставку товару та на підставі Додаткової угоди № 2 від 17.11.2015, якою вказаний договір було розірвано, в строки визначені додатковою угодою не повернуто кошти в сумі 600000,00 грн., вимога позивача про стягнення з відповідача 600000,00 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Кожухівське» (08621, Київська область, Васильківський район, с. Кожухівка, вул. Першотравнева, 1, ) на користь публічного акціонерного товариства «Обухівське» (08701, Київська область, м. Обухів, м-н Петровський, 26, ) 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп. заборгованості та 9 000 (девять тисяч) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 03.03.2016

Суддя О.О. Христенко