КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа№ 910/240/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Кость О.Г. - дов. №14-105 від 18.04.2014 р.

від відповідача Мельника Е.О. - дов. №70 від 10.12.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Євро-Реконструкція»

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 11.01.2016 р. (суддя Бондарчук В.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю

«Євро-Реконструкція»

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №910/240/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

(далі - ПАТ НАК «Нафтогаз України»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція»)

про стягнення 2 862 232,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2016 р. у задоволенні заяви ТОВ «Євро-Реконструкція» про визнання наказу господарського суду міста Києва №910/240/15-г від 20.10.2015 р. таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, відповідач (боржник) оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове судове рішення, яким наказ господарського суду міста Києва №910/240/15-г від 20.10.2015 р. про стягнення з боржника 36 837,36 грн. інфляційних втрат, 370 103,37 грн. пені, 73 905,08 грн. 3% річних та 9 616,99 грн. судового збору визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржену ухвалу прийнято з порушенням норм матеріального права, за неповно встановлених обставин спірних правовідносин.

За твердженнями апелянта, місцевим судом неправильно застосовано положення ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» №2467-VI від 08.07.2010 р. в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №423-VIII від 14.05.2015 р., яким внесено зміни до ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» й передбачено списання боржником стягнутих рішенням суду пені, штрафних та фінансових санкцій тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/240/15-г за апеляційною скаргою ТОВ «Євро-Реконструкція» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 01.03.2016 року.

В зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. на лікарняному, участь судді Алданової С.О. у семінарі 01.03.2016 р. системою автоматичного розподілу проведено заміну згаданих суддів й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження у визначеному складі суду.

В судовому засіданні представник апелянта (боржника) доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати за наведених в скарзі підстав та ухвалити нове судове рішення, яким наказ господарського суду міста Києва №910/240/15-г від 20.10.2015 р. про стягнення з боржника 36 837,36 грн. інфляційних втрат, 370 103,37 грн. пені, 73 905,08 грн. 3% річних та 9 616,99 грн. судового збору визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача (стягувача) доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак ухвалу місцевого суду як законну та обґрунтовану - залишити без змін.

На підставі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. у справі №910/240/15-г позовні вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України» задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь позивача 449 138,41 грн. інфляційних втрат, 1 862 504,58 грн. пені, 550 589,62 грн. 3% річних та 57 244,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.09.2015 р., рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. у справі №910/240/15-г змінено, викладено резолютивну частину у наступній редакції:

«1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 28, офіс 20, ідентифікаційний код - 37739041), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код - 20077720) 36 837,36 (тридцять шість тисяч вісімсот тридцять сім грн. 36 коп.) грн. - інфляційних втрат, 370 103,37 грн. (триста сімдесят тисяч сто три грн. 37 коп.) грн. - пені, 73 905,08 грн. (сімдесят три тисячі дев'ятсот п'ять грн. 08 коп.) грн. - 3% річних та 9 616,99 (дев'ять тисяч шістсот шістнадцять грн. 99 коп.) - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.».

20.10.2015 р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. видано накази.

23.12.2015 р. надійшла заява ТОВ «Євро-Реконструкція» про визнання наказу про стягнення з нього 370 103,37 грн. пені, 36 837,36 грн. інфляційних втрат та 73 905, 08 грн. 3 % річних таким, що не підлягає виконанню. Заяву обґрунтовано тим, що 06.06.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яким внесено зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», зокрема, що пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини, у зв'язку з чим припинилися зобов'язання ТОВ «Євро-Реконструкція» з оплати 36 837, 36 грн. інфляційних втрат, 370 103, 37 грн. пені, 73 905, 08 грн. 3% річних, які підлягали стягненню на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 у справі №910/240/15-г тощо.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Євро-Реконструкція», місцевий суд дійшов висновку, що передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» не встановлювали можливості списання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такі нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями, а компенсацією кредитору за збитки, понесені від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу. Крім цього, суд першої інстанції встановив, що боржником не виконано всіх передбачених ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» умов тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, згідно ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково), то такі обставини є підставою визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Як встановлено матеріалами справи, згідно наказу господарського суду міста Києва №910/240/15-г від 20.10.2015 р. з боржника стягнуто 36 837,36 грн. інфляційних втрат, 370 103,37 грн. пені, 73 905,08 грн. 3% річних та 9 616,99 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2015 р. відповідачем сплачено за згаданим вище наказом заборгованість по судовому збору в розмірі 9 616,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3790 (копія в матеріалах справи), отже залишок несплаченого боргу становить 480 845,81 грн. і складається з пені, 3% річних, інфляційних втрат, які боржник вважає такими, що підлягають списанню на підставі Закону України від 14.05.15 №423-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а наказ таким, що не підлягає виконанню.

Так, п. 3 ч. 3 розділу 1 Закону України від 14.05.15 №423-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (який набрав чинності 06.06.2015) ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (який втратив чинність повністю з 01.10.2015) доповнено частиною тринадцятою такого змісту:

«Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності цим Законом теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), яка залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Зазначені пеня, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини. В типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін».

Таким чином, наведеними положеннями врегульовано питання реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ протягом 2014 року, не погашеної на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Крім цього, відповідно до наведених норм ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним з елементів процедури реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий у 2014 році на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форму якого затверджено Кабінетом Міністрів України й не розглядається як самостійна підстава для списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій поза вказаною процедурою реструктуризації.

Оскільки заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. була відповідачем погашена станом на 06.06.2015 р. (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»), такі обставини виключають можливість передбаченого ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» списання пені, штрафних та фінансових санкцій.

Крім цього, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду про те, що згаданим Законом не передбачалось списання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такі нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України (постанова від 15.11.2010 р. №4/720) «Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.».

Тому посилання боржника на списання інфляційних втрат, пені та 3% річних на підставі ч. 13 ст. 18 «Про засади функціонування ринку природного газу» не заслуговують на увагу, відтак заява ТОВ «Євро-Реконструкція» про визнання наказу господарського суду міста Києва №910/240/15-г від 20.10.2015 р. задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта про те, що оскаржену ухвалу прийнято судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, за неповного встановлення обставин спірних правовідносин не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає висновки місцевого суду законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування оскарженого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105-106, 117 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 11.01.2016 р. у справі №910/240/15-г - без змін.

Матеріали справи №910/240/15-г повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець