КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 19/037-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.12.2015року (суддя Карпечкін Т.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку

"Укргазбанк"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький

гранітний кар`єр"

про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі

виконання рішення Господарського суду Київської області

№19/037-12 від 27.03.2013р.

за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави

в особі Міністерства фінансів України

Публічного акціонерного товариства акціонерного банку

"Укргазбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький

гранітний кар`єр"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача CESKOSLOVENSKA OBCHODNI BANKA

про стягнення 826 320,23 доларів США та 555 218,00 грн.

за участю представників сторін:

прокуратури- Бондаренко І.В. посвідчення

позивача- Мельник М.А. за довреністю

відповідача- Гребенюк О.В., Каменський Д.Г за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області № 19/037-12 від 29.12.2015 відмовлено ТОВ"Плисецький гранітний кар`єр" у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення Господарського суду Київської області №19/037-12 від 27.03.2013р.

Не погоджуючись з ухвалою суду, скаржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та повернути справу до розгляду у новому складі суду.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав апеляційні вимоги, вважає ухвалу такою, що підлягає скасуванню.

Представник стягувача підтримав позицію скаржника, вважає апеляційну скаргу обґрунтованою.

Представники прокуратури та позивача 1 поклались на розсуд суду.

Представник третьої особи не з'явився.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначив, що за ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи у матеріалах справи поштові повідомлення, приписи ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку .

Як встановлено матеріалами справи, 27.03.2013 року рішенням Господарського суду Київської області у справі № 19/037-12, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2013, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр" (Боржник) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (Стягувач) заборгованість за договором про надання гарантії № 91 від 12.12.2005 року у сумі 826 320,23 доларів США, що по курсу НБУ становить 6 602 298,64 грн. - заборгованості за гарантією № 91; 52 996,42 грн. - заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії; 13 663,01 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії; 488 588,57 грн. - пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії.

10.01.2014 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі наказу, виданого Господарським судом Київської області 04.06.2013 року у справі № 19/037-12, відкрито виконавче провадження ВП № 41405255.

05.11.2015року ПАТ «Укргазбанк» та ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" звернулись до господарського суду, керуючись статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, з заявою про затвердження укладеної сторонами мирової угоди, згідно з умовами якої: " 1. Сторони домовились укласти дану Мирову угоду на стадії виконавчого провадження ВП № 41405255 відкритого 10.01.2014 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на підставі наказу Господарського суду Київської області від 04.06.2013 року у справі №19/037-12, про стягнення з ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" на користь АБ "УКРГАЗБАНК" заборгованості у сумі 826 320,23 доларів США, що по курсу НБУ становить 6 602 298,64 грн. - заборгованості за гарантією № 91; 52 996,42 грн. - заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії; 13 663,01 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії; 488 588,57 грн. - пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії.

2. Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр" визнає, що його заборгованість перед Стягувачем - АБ "УКРГАЗБАНК" з урахуванням здійснених погашень, на підставі наказу Господарського суду Київської області від 04.06.2013 року у справі № 19/037-12, про стягнення заборгованості за договором про надання гарантії № 91 від 12.12.2005 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2014 року ВП № 41405255 становить 819 480,99 доларів США - заборгованості за гарантією № 91; 555 248,00 грн., що складається з сум заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії, пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії, пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії.

3. З моменту затвердження даної Мирової угоди Господарським судом Київської області Боржник зобов'язується погасити Стягувачу заборгованість в розмірі 819 480,99 дол. США заборгованості за гарантією №91 та 555 248,00грн., що складається з сум заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії, пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії, пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії в строк до 30.06.2019 року, згідно погодженого сторонами графіку погашення заборгованості.

4. Сторони погодились, що заборгованість погашається Боржником щомісячно з урахуванням графіку, зазначеного в пункті 3 Мирової угоди, при умові, що погашення заборгованості протягом перших 9 місяців в іноземній валюті буде, здійснюватись шляхом перерахування позичальником на поточний рахунок національної валюти в розмірі 50 500,00 грн., з подальшою купівлею іноземної валюти, і якщо після конвертації гривні у валюту зобов'язання за виконавчим документом сума погашення буде меншою ніж передбачено графіком в п. 3 цієї Мирової угоди, непогашена сума коштів, яка буде виникати за рахунок курсової різниці по платежу згідно графіка, переноситься на останній місяць погашення по графіку. У випадку, якщо дата погашення, зазначена в графіку, який наведений в п. 3 цієї Мирової угоди, припадає на неробочий день, Боржник зобов'язаний внести платіж в останній робочий день, що передує такому неробочому дню.

5. При сплаті заборгованості, яка зазначена в рішенні суду в гривні, та складається з сум заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії, пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії, пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії згідно графіку, зазначеного в п. 3 цієї Мирової угоди, в першу чергу кошти направляються на погашення заборгованості по несплаченій комісійній винагороді за обслуговування гарантії в розмірі 52 996,42 грн., в другу чергу погашається пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за обслуговування гарантії в розмірі 13 663,01грн., а надалі кошти направляються на погашення пені за несвоєчасне повернення грошових коштів по гарантії в розмірі 488 588,57 грн.

6. Сторони зобов'язуються щомісячно проводити звірку розрахунків по проведеним платежам не пізніше 10-го числа наступного місяця, згідно графіку, зазначеного в пункті 3 цієї Мирової угоди, з врахуванням умов викладених в п. 4 цієї Мирової угоди, шляхом підписання відповідного акту звірки взаєморозрахунків.

7. Дана Мирова угода підлягає затвердженню Господарським судом Київської області.

8. Ухвала суду про затвердження цієї Мирової угоди оформлюється у відповідності з вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", має статус виконавчого документу у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" та може бути пред'явлена Стягувачем до примусового виконання до органів Державної виконавчої служби у випадку порушенням Боржником умов цієї Угоди, зокрема у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником графіку, зазначеного в пункті 3 цієї Мирової угоди, в межах строків передбачених чинним законодавством.

9. Дана Мирова угода вступає в законну силу з дня набрання ухвалою Господарського суду Київської області про затвердження цієї мирової угоди законної сили і діє до остаточного виконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань.

10. Ухвала суду про затвердження цієї Мирової угоди є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно статті 12 та пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

11. Всі спори та розбіжності, що виникають між Сторонами за цією Мировою угодою, підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.

12. Боржник та Стягувач заявляють, що умови цієї Мирової угоди не суперечать Закону та не порушують права чи свободи інших осіб та держави. У разі порушення Боржником строків погашення заборгованості, що визначені п. 3 та враховуючи умови викладені в п. 4 цієї Мирової угоди, АБ "Укргазбанк" має право примусово стягнути заборгованість в повному обсязі.

13. Вказана Мирова угода складена українською мовою у трьох аутентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін та Господарського суду Київської області".

Відмовляючи у затвердженні мирової угоди, господарський суд пристав позиції прокуратури та зазначив, що у ДВС ГУ перебуває зведене виконавче провадження № 41860863, про стягнення з ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованості на загальну суму 24 606 859,34 грн. (до складу зведеного виконавчого провадження входять виконавчі провадження № 41405255 та № 41405397 з виконання рішень Господарського суду Київської області у справах № 19/037-12 та 8/069-12 за позовами прокуратури Київської області), тому умови переданої на затвердження суду мирової угоди у справі № 19/037-12 суперечать інтересам держави та суспільства, оскільки мирова угода укладена на вкрай невигідних умовах для ПАТ АБ "Укргазбанк", державна частка в статутному капіталі якого складає понад 90 %, що завдає шкоди інтересам держави та може мати негативний вплив на рівень соціальних та економічних показників розвитку країни в цілому. Крім того, мирова угода не містить жодного обґрунтування строків погашення заборгованості, а також гарантій з боку боржника у разі порушення ним графіку погашення заборгованості, окрім п. 12 цієї угоди, згідно якого у випадку такого порушення ПАТ АБ "Укргазбанк" має право примусово стягнути заборгованість в повному обсязі.

У тому числі врахував, що 13.11.2014 року Васильківським РВ ГУ МВС України в Київській області розпочато кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" судових рішень, за ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, тобто умисне перешкоджання виконанню рішення суду, яке набрало законної сили.

Місцевий суд дійшов висновку, що фактично, умови мирової угоди свідчать про погодження сторонами розстрочення виконання судового рішення на необґрунтованих умовах, до того ж нерівномірність сум погашення і перенесення значної частини заборгованості на кінець 2018 року, також свідчить про спроби відстрочення сплати основної частини заборгованості. Крім того, сторонами не обґрунтовано необхідність розстрочення сплати заборгованості аж на три з половиною роки з посиланням на відповідні показники фінансового стану боржника, неможливості погашення заборгованості за більш короткий проміжок часу (в той час, як на момент звернення до суду діє надана відстрочка виконання рішення у справі № 19/037-12, в заяві про яку боржник наводив інші строки можливості погашення заборгованості). Також, не обґрунтовано, чому саме в 2019 році у боржника буде можливість погасити більшу частині заборгованості.

Заперечуючи проти ухвали суду, боржник вказує, що вартість майна боржника що виставлена на електронні торги є недостатньою для погашення заборгованості, в тому числі припускаючи реалізацію усього, належного боржнику, майна в примусовому порядку, його вартість все одно не покриє й половини заборгованості перед Банком. З цього слідує, що одноразовий продаж основних фондів підприємства боржника може привести до процедури банкрутства, в свою чергу призведе до дисбалансу у фінансовій сфери стягувача та зменшення попиту на здійснення фінансових операцій саме у Банку.

При цьому додав, що стягувач розуміє ситуацію, що склалась тому і підтримав підписання мирової угоди на стадії виконавчого провадження, а встановлений сторонами мирової угоди графіку погашення заборгованості, надає Банку уникнути збитків у вигляді непогашеного боргу у розмірі 800 000доларів США.

Суд помилково застосував положення ЦК України, оскільки затвердження мирової угоди проводиться відповідно до норм ГПК України. При цьому суд першої інстанції не врахував, що боржник вже звертався до суду про відстрочення виконання рішення господарського суду та постанову Вищого господарського суду України про задоволення такої заяви.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

Колегія суддів бере до уваги постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», де вказано, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Тому доводи суду про те, що боржник фактично звернувся з заявою не про затвердження мирової угоди, а з заявою про відстрочку/розстрочку виконання рішення суду, не позбавляє боржника на звернення до суду з відповідною заявою вдруге.

Щодо посилань прокуратури на те, що частка держави в статутному капіталі Банку є значною - 90%, а умови мирової угоди порушують інтереси держави, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно Статуту ПАТ «Укргазбанк» створений шляхом реорганізацій декількох комерційних банків, метою діяльності товариства є надання банківських та інших фінансових послуг, спрямованих для отримання прибутку для власного розвитку та в інтересах акціонерів. При цьому, Статут має положення про те, що банк не відповідає за зобов'язаннями держави та навпаки.

Наявність у держави 90% акцій товариства не змінює організаційно-правову форму господарського товариства, яким є Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" і не може бути підставою для його віднесення до категорії державних установ чи організацій (постанова Вищого господарського суду у справі № 33/105 від 27.09.2011)

Відмовляючи у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції вказав, що оскільки прокуратура приймала участь в розгляді справи саме з метою захисту інтересів держави, в разі ознак порушення умовами мирової угоди чи іншими діями сторін інтересів держави, прокуратура має достатні підстави виступити на захист інтересів держави і її заперечення мають значення для вирішення питання про затвердження мирової угоди.

Між тим, колегія суддів вважає такі висновки помилковими, з огляду на те, що таки заперечення мали б місто, якщо прокурор звернувся з позовом про захист інтересів держави без визначення відповідного органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу господарського суду про відмову у затвердженні мирової угоди необґрунтованою, та такою що підлягає скасуванню.

Повноваження апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції вичерпно визначено статтею 103 ГПК, яка не передбачає можливості передачі справи, на новий розгляд до суду першої інстанції. Таке право надано апеляційній Інстанції лише у разі скасування ухвал, зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала господарського суду підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви про затвердження мирової угоди на стадії виконавчого провадження.

Керуючись ст.99, ст.101,103,105,106,121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар`єр" задовольнити частково, ухвалу Господарського суду Київської області від 29.12.2015року у справі № 19/037-12 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ"Плисецький гранітний кар`єр" про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення Господарського суду Київської області №19/037-12 від 27.03.2013р. задовольнити.

Затвердити мирову угоду, в редакції, укладеної 05.11.2015року між ПАТ «Укргазбанк» та ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр".

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв