ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 березня 2016 року Справа № 5011-69/12424-2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Панової І.Ю., Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк"
на постанову та рішенняКиївського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року Господарського суду міста Києва від 10.06.2014 року
у справі Господарського суду № 5011-69/12424-2012 міста Києва
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до ПАТ "Укрсоцбанк"
про стягнення безпідставно списаних коштів на суму 133 500 грн.
В С Т А Н О В И В :

подана ПАТ "Укрсоцбанк" (далі - скаржником) касаційна скарга не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, яким встановлено ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення та ухвали господарського суду.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При цьому, розмір судового збору у випадку подання касаційної скарги у справі, судовий збір за подання позову в якій було сплачено до 01.09.2015 року, розраховується виходячи із суми судового збору, сплаченого при поданні позову, та не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок судового збору, визначених Законом України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, що узгоджується з роз'ясненнями згідно з пунктом 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VIII).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом до відповідача у вересні 2012 року), ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складала 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті позивачем за подання у вересні 2012 року позову про стягнення з відповідача безпідставно списаних коштів на суму 133 500 грн., обчислювалася як 2% від ціни позову та становила 2 670 грн.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини касаційної скарги №02.6-37/85-545 від 10.02.2016 року, відповідач просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позову та прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Відтак, звертаючись до Вищого господарського суду України зі зазначеною касаційною скаргою, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 3 204 грн. (133 500 * 2% * 120%).

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що скаржником надано платіжне доручення № від 10.02.2016 року про сплату судового збору в розмірі 2 403 грн., що не відповідає зазначеним положенням Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №484-VIII від 22.05.2015 року, чинним з 01.09.2015 року.

З огляду на таке, касаційна скарга відповідача не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року та рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2014 року у справі №5011-69/12424-2012 повернути скаржнику.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді І.Ю. Панова

Н.Г. Ткаченко