ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.02.2016 Справа № 908/576/16

Суддя Смірнов О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Одеса

до відповідача: Приватного Підприємства «Нова-Тор», м. Запоріжжя

про стягнення 136000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовними вимогами до Приватного Підприємства «Нова-Тор» про стягнення штрафу в сумі 68000,00 грн. та пені в сумі 68000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29-р/к по справі № 108-02/2014.

Разом з позовною заявою, позивач подає клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету є установою, яка фінансується за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету. Поряд з тим, вказує, що на теперішній час його підприємству не затверджено видатків на оплату судового збору за подання позовної заяви у встановленому Законом України Про судовий збір розмірі.

За наслідками розгляду зазначеного клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення у звязку із наступним, зокрема:

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Застосування приписів ст. 8 Закону України Про судовий збір передбачає врахування судом майнового стану сторони.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.13 р. встановлено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, слід зазначити, що доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність (баланс, звіт про фінансові результати). Так, на підтвердження зазначених у клопотанні обставин заявник надає суду довідку Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 08-13/0521 від 17.02.2016 року. Одночасно, заявник зазначає, що на теперішній час Одеському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України видатки на судовий збір не затверджено.

Однак, заявником на підтвердження зазначених у клопотанні обставин не надано суду ані кошторис на 2016 рік, ані доказів відсутності грошових коштів на рахунках територіального відділення Антимонопольного комітету, ані інших первинних документів фінансової звітності, в т.ч. щодо розпад видатків на реалізацію пріоритетних заходів, пов'язаних з виконанням установою основних функцій.

Поряд з цим, Одеським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у поданому клопотанні ставиться питання альтернативно, оскільки вказана установа просить або звільнити її від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору. Однак заявником не зазначено на який період необхідно відстрочити сплату судового збору, а також не надано доказів того, що після прийняття рішення у справі, позивач зможе сплатити судовий збір.

Разом з тим, відповідно до листа Міністерства фінансів України від 10.08.2015 № 31-08010-02-3/25812 за результатами проведеної роботи державним органам для сплати судового збору у 2016 році у проекті Державного бюджету України на 2016 рік додатково передбачено 1600,00 млн. грн.

Згідно із Додатком № 3 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік Антимонопольному комітету України виділено 68145,3 тис. грн. При цьому, Закон України Про судовий збір в новій редакції вступив в силу з 01.09.2015, що свідчить про те, що позивач був обізнаний про його обовязок сплачувати судовий збір при поданні позовних заяв до суду та мав вживати всіх передбачених законодавством заходів щодо забезпечення виконання вимог цього Закону.

Відтак, посилання позивача на обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати, а відсутність бюджетних асигнувань не може вважатися безумовною підставою саме для звільнення його від сплати судового збору або його відстрочення та не позбавляє Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України від обовязку виконання вимог, що передбачені імперативними нормами процесуального закону. Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в ухвалах від 16.02.2016 року у справі № 908/2166/14.

Таким чином, наведені обставини щодо відсутності бюджетного фінансування для сплати судового збору, не є підставою для застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір". При цьому, вжиття заходів в порядку ст. 8 Закону України Про судовий збір є правом суду, а не його обовязком. Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в ухвалах від 16.01.2015 року у справі № 908/4180/14 та від 04.11.2015 року у справі № 910/20108/15.

Поряд з цим, Одеським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України не ставиться питання щодо розстрочення сплати судового збору, в т.ч. у звязку із відсутністю бюджетних асигнувань.

Відтак, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив:

- позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що є порушенням пункту 4 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються матеріали, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Положеннями ст. 4 Закону України Про судовий збір № 3674-VI від 08.07.11 р. визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Нормою Закону України Про державний бюджет на 2016 рік № 928-VIІІ від 25.12.15 р. встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі в сумі 1378,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції з урахуванням внесених змін станом на 26.09.15 р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 1378,00 грн. та не більше 206700,00 грн.

Предметом розгляду поданого позову є стягнення пені в розмірі 136000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 29-р/к по справі № 108-02/2014. Відтак, сума судового збору становить 2040,00 грн.

Проте, позивачем до позовної заяви не додані докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Суд звертає увагу заявника, що визначальним в данному випадку є факт надходження належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, що кореспонудється з приписами ст. 57 ГПК України.

При цьому норми процессуального закону, у т.ч. розділи IV, VIII, IX ГПК України та всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви є обовязковими, оскільки їх обовязковість встановлена законодавцем у процесуальному законі і не може залежати від бажання особи, що звертається із позовом до суду, і положення вказаних норм ГПК України не передбачають обовязку суду порушити провадження у справі, а потім витребувати належні докази на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, статтею 4-2 Господарського процесуального кодексу України імперативно визначено засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом (в т.ч. процесуальним) і судом. Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає підпункт 12 пункту D Рекомендацій Комітету ОСОБА_1 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7. Тобто, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Пунктом 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява підлягає поверненню без розгляду. Після усунення обставин, що зумовили повернення позовної заяви без розгляду, позивач може звернутися з нею знов у загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачеві - Одеському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України без розгляду на адресу: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83.

Додаток: позовна заява № 08-13/0562 від 22.02.2016 року з додатками до неї всього на 20 арк., в тому числі оригінали: фіскального чеку від 23.02.16 р. на 1 арк., опису вкладення від 23.02.16 р. на 1 арк., довідки Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 08-13/0521 від 17.02.2016 року на 1 арк.

Суддя О.Г.Смірнов