ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 р. Справа № 923/2005/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь", м. Херсон

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державне підприємство "Скадовський морський торговельний порт", м. Скадовськ Херсонської області

про розірвання договору, стягнення 2627грн. 49коп. та зобов'язання повернути майно

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа ОСОБА_1, довір. № 75 від 29.12.2015р.

від відповідача - директор ОСОБА_2, уповноважена особа ОСОБА_3, довір. від 24.12.2015р.

від третьої особи - не прибули

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, назву якого змінено на Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про що зазначено в ухвалі суду від 12.01.2016, звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь" (відповідач) про стягнення 329 грн. 61 коп. заборгованості з орендної плати, 1443 грн. 75 коп. пені та 854 грн. 13 коп. штрафу, посилаючись на невиконання відповідачем обовязків по розрахунках за договором оренди державного майна від 07.07.2011 року № 928-11-065. Крім того, позивач просить розірвати договір оренди від 07.07.2011 року № 928-11-065 і зобовязати відповідача повернути обєкт оренди за актом приймання-передачі.

Ухвалами від 12.01.2016, 02.02.2016 та 23.02.2016 розгляд справи відкладався. Крім того, ухвалою суду від 02.02.2016 було продовжено строк вирішення спору відповідно до ст. 69 ГПК України за клопотанням сторін.

Заявою від 22.02.2016 року № 10-09-00507 позивач у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості з орендної плати зменшив розмір позовних вимог в частині майнових вимог та просить стягнути 854грн. 13коп. штрафу та 169грн. 02коп. пені.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки вищевказана заява позивача не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронюваних законом їх прав, суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи вищезазначену заяву позивача.

З огляду на викладене, має місце нова ціна позову 1023 грн. 15 коп., в межах якої вирішується спір між сторонами.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачем в засіданні суду 02.02.2016 було заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої просить поставити питання: чи підтверджується заборгованість з орендної плати відповідача перед позивачем та третьою особою за договором від 07.07.2011 року № 928-11-065, встановлена позивачем у позовній заяві станом на день порушення провадження у справі; чи підтверджується розмір пені, встановлений позивачем у позовній заяві; визначити документальну обґрунтованість проведених розрахунків з орендної плати відповідача при оренді майна відповідно до чинних методик; чи існувала заборгованість відповідача перед позивачем та третьою особою зі сплати орендних платежів не менше ніж за три місяці і в якому розмірі?

Суд відхилив клопотання відповідача про призначення експертизи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Предметом позову у справі № 923/2005/15 є стягнення 854грн. 13коп. штрафу та 169грн. 02коп. пені у зв'язку з невиконанням відповідачем обовязків по розрахунках за договором оренди державного майна від 07.07.2011 року № 928-11-065. Крім того, позивач просить розірвати договір оренди від 07.07.2011 року № 928-11-065 і зобовязати відповідача повернути обєкт оренди за актом приймання-передачі.

Згідно з ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" (далі Закон) визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України" від 23.03.2012року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги норми чинного законодавства України, господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача, оскільки для розрахунку сум основного боргу, пені та штрафу за договором оренди майна не має потреби у спеціальних знаннях. До того ж, встановлення розміру заборгованості, сум пені та штрафу не належить до завдань судово-економічної експертизи, а вирішення питання правомірності здійснення розрахунку сум основного боргу, пені та штрафу за договором оренди майна не потребує спеціальних знань та може бути здійснено судом самостійно. Поставлені перед експертом питання безпосередньо стосуються встановлення фактичних обставин справи, які можуть бути встановлені судом за результатами оцінки доказів по справі та мають вирішуватися судом самостійно в ході розгляду справи, оскільки саме до повноважень господарського суду при розгляді справи належить з'ясування законності того чи іншого здійсненого розрахунку.

За таких підстав, суд відхиляє клопотання відповідача про призначення експертизи.

29.02.2016 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що в нього відсутня заборгованість перед позивачем більше трьох місяців поспіль. Так, відповідач зазначає, що позивач в позовній заяві посилається на те, що орендна плата не надходила від відповідача протягом травня-липня 2015р., однак відповідачем було сплачено 28.05.2015 1800грн. орендної плати. Крім того, відповідач вважає, що за п. 3.6 договору оренди заборгованість виникла з 16 червня 2015 (черговий платіж за травень 2015 - не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем), яка була частково погашена відповідачем 09.09.2015 в сумі 5165грн.

Третя особа, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в засідання суду не прибула. Відповідно до наданого суду відзиву на позовну заяву третя особа зазначає, що на виконання умов договору оренди державного майна від 07.07.2011 року № 928-11-065 між відповідачем та третьою особою було укладено договір від 07.07.2011 № 79/21-11 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, заборгованість за яким станом на 08.01.2016 відсутня. З приводу суті позовних вимог третя особа інших зауважень не має.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

в с т а н о в и в:

Між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області, назву якого змінено на Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про що зазначено в ухвалі суду від 12.01.2016, та товариством з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь"

(відповідач) 07.07.2011р. укладено договір оренди державного майна № 928-11-065, а саме - будівлі колишньої котельні площею 146,7 кв. м, що знаходиться на балансі державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт" за адресою: Херсонська область, м.Скадовськ вул. Пролетарська 2.

Наданим до матеріалів справи актом приймання-передачі від 07.07.2011 року підтверджується передача майна в користування відповідача на умовах оренди.

Строк дії договору сторонами узгоджено пунктом 10.1 договору оренди з 07.07.2011року по 07.06.2014року.

Крім того, між сторонами укладено додатковий договір № 1 від 08.10.2012р. та додатковий договір № 2 від 12.05.2014р. про внесення змін до договору оренди.

Додатковим договором № 2 від 12.05.2014р. строк договору оренди встановлено з 08.06.2014 до 08.05.2017р. включно.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата з урахуванням її індексації відноситься до істотних умов договору оренди.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить оренду плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 3.6 договору від 12.05.2014 № 2 про внесення змін до договору оренди державного майна № 928-11-065 від 07.07.2011, орендна плата перераховується відповідачем до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступаючого за звітним місяцем з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України встановлено обовязок субєктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Належне виконання зобовязання означає виконання його належними субєктами, у належному місці, в належний строк (термін), щодо належного предмета і належним способом.

Якщо при виконанні зобовязання порушується хоча б одна із зазначених вимог, таке виконання вважається неналежним.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір оренди від 07.07.2011 року є обовязковим для виконання обома сторонами і сторони під час його дії мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань за договором.

Матеріалами справи підтверджується, що своїх обов'язків по своєчасному перерахуванню орендної плати на розрахунковий рахунок позивача у встановленому договором оренди розмірі та порядку відповідач не виконував.

Протягом травня-липня 2015 року орендна плата по вказаному договору оренди від відповідача не надходила, таким чином борг з орендної плати за договором оренди №928-11-065 становив 6439,85 грн., що складає суму боргу за три місяці підряд.

Пунктом 3.8 договору оренди від 07.07.2011 № 928-11-065 (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 12.05.2014) передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 10%, але не менше 500,00 грн.

Борг з орендної плати за договором оренди від 07.07.2011 № 928-11-065 (станом на 31.08.2015) становив 8541,30 грн., тому позивачем був нарахований штраф в сумі 854,13грн.

На підставі невнесення протягом трьох місяців підряд плати за оренду відповідачем були порушені умови п. 3.6, 5.3 укладеного договору оренди та вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо своєчасної сплати орендної плати.

Частиною 1 ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить орендну плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Крім того, пунктом 8.4 договору оренди від 07.07.2011 № 928-11-065 передбачено, що орендодавець має право відмовитись від цього договору.

Враховуючи, наявність заборгованості з орендної плати, що становила три місяці підряд, позивач в порядку ч. 1 ст. 782 ЦК України та п. 8.4 договору оренди, звернулось до відповідача (лист від 02.09.2015 № 11-03-02712) з повідомленням про відмову від зазначеного вище договору оренди. Вказаний лист товариство отримало 07.09.2015, що підтверджується записом на повідомленні про вручення.

Згідно із частиною 2 статті 782 ЦК України, у разі відмови наймодавця від договору найму, договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Листом від 01.10.2015 № 11-09-03037 позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату боргу з орендної плати, пені, штрафу та неустойки та з метою припинення зростання неустойки пропонувало повернути орендоване майно та підписати відповідні акти приймання-передавання.

Після отримання претензії, орендарем було частково сплачено існуючу заборгованість за договором оренди та викладено заперечення щодо факту розірвання договору з урахуванням приписів статті 782 ЦК України.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо факту розірвання (припинення) договору оренди, його вирішення підлягає розгляду в судовому порядку.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Крім цього, в абз. 8 п. 5.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зазначено, що погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 08.05.2012 у справі №5021/966/2011.

В подальшому, відповідачем продовжувалось порушення зобов'язань по виконанню п. 3.6, 5.3 договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати. Так, станом на 01.12.2015 за відповідачем обліковувалась заборгованість до державного бюджету з орендної плати в розмірі 329,61 грн.

Після порушення провадження у справі відповідач сплатив зазначену заборгованість з орендної плати, у зв'язку з позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Згідно з п. 3.7 договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НЬУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи, що відповідачем не сплачувалась своєчасно орендна плата, позивачем нарахована пеня в сумі 169грн. 02 коп.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та договору, оскільки відповідачем несвоєчасно перераховувалася орендна плата та мала місце прострочка внесення орендних платежів загалом більше ніж 3 місяці, позивачем обґрунтовано нарахована пеня в сумі 169грн.02коп. та штраф в розмірі 854грн.13коп., які стягуються на користь позивача.

Судом відхиляються заперечення відповідача на позовну заяву, виходячи з наступного.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати вбачається, що у відповідача обліковувалась заборгованість три місяці поспіль, а саме: травень-липень 2015р.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснив оплату 28.05.2015 р. 1800грн., однак ці кошти були зараховані позивачем на погашення заборгованості, яка існувала за попередні місяці оренди.

До того ж, після 28.05.2015р. наступний платіж відповідачем було здійснено більше ніж через три місяці - 09.09.2015р.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору; сплата неустойки (в тому числі штрафу, пені).

Відповідно до п.1 ст.651 ЦК України та п.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Однак, відповідно до вимог ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено дострокове розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 10.7 договору оренди також сторонами узгоджено дострокове розірвання договору на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі нездійснення оплати за оренду та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Ціна договору, в тому числі і розмір орендної плати, відповідно до ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також ч.1 ст. 284 ГК України є істотними умовами договору оренди.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач порушив істотні умови договору оренди та не сплачував орендну пату більш ніж 3 місяці підряд, чим порушив істотні умови договору, а позивач не отримав до державного бюджету кошти на які розраховував при укладенні договору оренди.

Зазначені порушення відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, частини 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також пункту 10.7 договору оренди є підставою для дострокового розірвання договору.

Позивач звернувся до відповідача із пропозицією щодо розірвання договору оренди в добровільному порядку (лист від 24.11.2015 № 11-09-03704), однак зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення.

За таких підстав позовні вимоги про дострокове розірвання договору підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України та ч.1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору найму у звязку з його розірванням, наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до пункту 5.10 договору оренди, у разі припинення або розірвання договору оренди орендар також зобовязаний повернути орендодавцю майно в належному стані не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу.

За таких підстав, враховуючи вимоги закону та договору, позовні вимоги про повернення обєкту оренду за актом приймання-передачі також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з тим, що відповідач після порушення провадження у справі частково сплатив заборгованість.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Однак, позивач не подав до суду клопотання про повернення судового збору.

Крім того, пунктом 4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено наступне.

Частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, а заява позивача про зменшення розміру позовних вимог була подана у зв'язу із тим, що відповідач після порушення провадження у справі частково сплатив заборгованість, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654грн. 00коп. покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України, оскільки саме з його вини спір доведено до вирішення в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Розірвати договір оренди державного майна від 07.07.2011 № 928-11-065, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області та товариством з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь".

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь" (м. Херсон вул. Горького 29, оф. 1, , р/р 5001 в ХФ КБ ПАТ "Приватбанк" МФО 352479) на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (м. Херсон проспект Ушакова, 47, , рахунок № 0002, УДК у м. Херсоні, код 37959779, банк отримувача ГУ ДКСУ в Херсонській області МФО 852010) - 854грн. 13коп. штрафу та 169грн. 02коп. пені.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь" (м. Херсон вул. Горького 29, оф. 1, , р/р 5001 в ХФ КБ ПАТ "Приватбанк" МФО 352479) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (м. Херсон проспект Ушакова, 47, , рахунок № 1233, одержувач - РВ ФДМ в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, код 21295778, банк одержувач - ДКС України м. Київ МФО 820172) - 3654грн. 00коп. витрат зі сплати судового збору.

5. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "DFT-Південь" (м. Херсон вул. Горького 29, оф. 1, , р/р 5001 в ХФ КБ ПАТ "Приватбанк" МФО 352479) повернути орендоване майно - будівлю колишньої котельні площею 146,7 кв. м, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м.Скадовськ вул. Пролетарська 2, солідарно - Регіональному відділенню Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (м. Херсон проспект Ушакова, 47, ) та державному підприємству "Скадовський морський торговельний порт" (м. Скадовськ Херсонської області вул. Полетарська 2, код 01125703) за актом приймання-передавання.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.03.2016

Суддя В.П.Ярошенко