РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016Справа № 910/31910/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Тройка-СКСІ»
Простягнення 89 307,93 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Сисин Л.В. - за довіреністю;

від відповідача: Ободовський О.Є. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», позивач у справі, звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тройка-СКСІ», відповідач у справі, про стягнення 89 307,93 грн.

Ухвалою від 21.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.01.2016 р.

19.01.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою від 19.01.2016 р. розгляд справи було відкладено на 09.02.2016 р.

09.02.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви.

09.02.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов відповідно до якого заперечив проти стягнення 6 000,00 грн. збитків, 4 942,61 грн. збитків та 6 594,00 грн. пені.

У судовому засіданні 09.02.2016 р. було оголошено перерву до 18.02.2016 р.

Ухвалою від 18.02.2016 р. продовжено строк розгляду спору у справі відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 01.03.2016 р.

У судовому засіданні 01.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

19.10.2012 р. між сторонами у справі було укладено договір № 00006021 про фінансовий лізинг.

Відповідно до умов даного договору, позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan, 1.6L Bensin, шасі № XW8ZZZ61Z DG022304, двигун № CFN353564, 2012 року виробництва, а відповідач зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 17 190,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 4 297,50 доларів США.

Відповідач, відповідно до положень пункту 6.1. Умов лізингу, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодувань.

Відповідно до пункту 6.5. Умов лізингу, щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодувань.

Матеріали справи свідчать про те, що починаючи з січня 2014 року відповідач почав порушувати умови договору щодо сплати щомісячних лізингових платежів, не сплативши щомісячних лізингових платежів за період з січня 2014 року по грудень 2014 року.

Загальна сума невиконаних грошових зобов'язань відповідача за несплаченими лізинговими платежами становить 44 071,42 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню 1 803,91 грн. 3% річних та 25 895,99 грн. інфляційних.

Вимоги позивача в частині стягнення штрафу та пені задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Пунктом 8.2.2. договору передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються санкції за вимоги щодо сплати , надіслану позивачем: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу).

Позивачем до позовної заяви було долучено наступні вимоги на загальну суму 4 564,08 грн.:

- перше нагадування про несплату від 17.02.2014 р.;

- друге нагадування про несплату від 04.03.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 17.03.2014 р.;

- перше нагадування про несплату від 05.05.2014 р.;

- друге нагадування про несплату від 19.05.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 05.06.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 17.06.2014 р.;

- перше нагадування про несплату від 17.07.2014 р.;

- друге нагадування про несплату від 04.08.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 15.08.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 04.09.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 17.09.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 03.10.2014 р.;

- третє нагадування про несплату від 16.10.2014 р.

Однак, Договором не передбачено права позивача надсилати третю вимогу про сплату необмежену кількість разів та нараховувати за цю вимогу еквівалент 25 доларів США.

Таким чином, повторні треті вимоги були здійснені не в межах договору.

Згідно пункту 20.5. Договору, всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у Контракті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатись підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення, квитанції про оплату відправлення або опису вкладення.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, суду не було надано жодного допустимого доказу того, що вищевказані вимоги про сплату взагалі направлялись відповідачу.

Відповідно до частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, яка обраховується за один рік до пред'явлення позову (365 днів).

Отже, нарахована позивачем пеня за несплату відповідачем основної заборгованості за період з 15.01.2014 р. по 15.10.2014 р. включно не підлягає задоволенню, з огляду на пропуск позовної давності, оскільки позивач звернувся із позовом лише у грудні 2015 р.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пленум Вищого господарського суду України у своїй постанові від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснив, що до пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 10% річних, що становить 5 599,85 грн. не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення збитків у сумі 6 000,00 грн. підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 5 000,00 грн., оскільки відповідно до додаткової угоди № 148 до договору про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 р. (пункт 2.3.) сторони домовились, що на стадії розгляду справи у суді першої інстанції (з дня передання виконавцю справи та всіх необхідних документів до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті) загальна вартість послуг виконавця становить 5 000,00 грн.

Заперечення відповідача стосовно необґрунтованості вимог позивача в даній частині судом до уваги не приймаються, оскільки дані збитки завдані позивачеві внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем, оскільки наявні всі ознаки цивільно-правового порушення: протиправна поведінка відповідача, що виражається у невиконанні умов договору; збитків, а саме витрати позивача пов'язані з стягненням заборгованості за договором; причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (саме через порушення умов договору щодо оплати лізингових платежів, позивач самостійно був змушений вчинити дії, спрямовані на спонукання відповідача виконувати свої зобов'язання).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тройка-СКСІ» (м. Київ, вул. Лисківська, 2/71; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (м. Київ, просп. Павла Тичини, 1В, офіс В; ) 44 071 (сорок чотири тисячі сімдесят одну) грн. 42 коп. основного боргу, 1 803 (одну тисячу вісімсот три) грн. 91 коп. - 3% річних, 25 895 (двадцять п'ять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 99 коп. інфляційних, 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. збитків та 1 079 (одну тисячу сімдесят дев'ять) грн. 78 коп. судового збору.

У решті вимог в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя І.О. Домнічева