РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016№910/31825/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31825/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна», м. Київ,

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста страхування», м. Київ,

про стягнення 19 905,98 грн.,

за участю представників:

позивача - Сисоєва Є.О. (довіреність від 05.01.2016 №б/н);

відповідача - не з'явився.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна» (далі - Компанія) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста страхування» (далі - Товариство) 19 905,98 грн. частини страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків згідно з договором перестрахування від 22.12.2014 №АТ-415/14 (далі - Договір перестрахування), укладеного Компанією та Товариством.

Позовні вимоги мотивовано тим, що: 22.12.2014 Компанією та Товариством у рамках договору від 15.07.2013 №ФП-15/07/2013 про загальні умови факультативного перестрахування та ретроцесії (далі - Договір) укладено Договір перестрахування; 09.10.2015 в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1; згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.12.2014 №АТ 475/14 Компанією було визнано вказану подію страховим випадком, проведено розрахунок розміру страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 198 609,83 грн.; 25.11.2015 позивачем Товариству було подано лист від 25.11.2015 №2021, яким надано копії документів, що підтверджують настання страхового випадку, здійснення Компанією виплати страхового відшкодування за ним, і заявлено прохання на підставі Договору та Договору перестрахування здійснити виплату позивачу частини страхового відшкодування, витрат на врегулювання збитків у сумі 19 905,98 грн.; вказаний лист Товариством було отримано 25.11.2015, тобто згідно з умовами Договору відповідач зобов'язаний був здійснити виплату Компанії частини страхового відшкодування, витрат на врегулювання збитків у сумі 19 905,98 грн. у строк до 16.12.2015; відповідач відповіді на лист не надав, умов Договору та Договору перестрахування не виконав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2015 порушено провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 25.02.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений під розписку у судовому засіданні 15.02.2016; відзиву на позовну заяву не подав.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 22.02.2016 без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.07.2013 Компанією (перестрахувальник) та Товариством (перестраховик) укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю (особисте страхування); з володінням, користування і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (пункт 1.1 Договору);

- перестрахувальник самостійно визначає принципи здійснення перестрахування та визначає, що вважається одним ризиком (пункт 2.1 Договору);

- перестрахування може здійснюватися сторонами на пропорційній та на непропорційній основі, що визначається у Договорі перестрахування (пункт 2.2 Договору);

- при виникненні у перестрахувальника необхідності перестрахування він складає пропозицію у формі проекту договору перестрахування, підписаного уповноваженою особою і скріпленого печаткою перестрахувальника, та направляє його перестраховику засобами факсимільного зв'язку або електронною поштою (пункт 4.1 Договору);

- перестраховик повідомляє перестрахувальнику своє рішення прийняти або не прийняти ризик, запропонований до перестрахування, протягом 48 (сорока восьми) годин (не враховуючи вихідні та загальнодержавні святкові дні) після отримання пропозиції на перестрахування; якщо для прийняття рішення перестраховику потрібна додаткова інформація, він повинен у зазначений термін запросити її у перестрахувальника; рішення перестраховика про участь у запропонованому ризику повинно бути передане перестрахувальнику протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин (не враховуючи вихідні та загальнодержавні святкові дні) після отримання додаткової інформації (пункт 4.2 Договору);

- сторони вважають, що перестраховик надав згоду прийняти ризик на перестрахування, якщо у терміни, визначені пунктом 4.2 Договору, перестрахувальник отримав засобами факсимільного зв'язку проект договору перестрахування, що було надіслано перестраховику, який затверджено підписом уповноваженої особи та печаткою перестраховика; перестраховик може іншим чином повідомити про свою згоду прийняти ризик на перестрахування, якщо це додатково узгоджено сторонами (пункт 4.3 Договору);

- якщо перестраховик не надав згоди на прийняття ризику у терміни, зазначені в пункті 4.2 Договору, вважається, що він відмовляється від участі у перестрахуванні запропонованого ризику (пункт 4.5 Договору);

- відповідальність перестраховика щодо сплати сум страхового відшкодування обмежується лише часткою його участі в перестрахуванні та/або сумою, визначеною у договорі перестрахування; відповідальність перестраховика не може бути збільшена у разі нездатності перестрахувальника здійснити виплату страхового відшкодування за своєю часткою відповідальності (пункт 5.2 Договору);

- перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно з умовами відповідного договору страхування; перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування лише після підтвердження факту виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування/договором перестрахування, якщо інше не передбачено договором перестрахування; в разі якщо у договорі перестрахування передбачений касовий збиток, а збиток за страховим випадком перевищує розмір такого касового збитку, перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування до виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування/договором перестрахування (підпункт 9.3.1 пункту 9.3 Договору);

- перестраховик зобов'язаний відшкодувати перестрахувальнику витрати на розслідування та врегулювання страхових випадків/подій, які можуть бути визнані як страхові випадки, включаючи витрати перестрахувальника, що пов'язані з визначенням причин та розмірів збитку, у такій частці, в якій він несе відповідальність за відповідним договором перестрахування (підпункт 9.3.2 пункт 9.3 Договору);

- перестраховик зобов'язаний здійснити за заявою перестрахувальника сплату частки страхових відшкодувань, передбачених відповідним договором перестрахування, безпосередньо страхувальнику чи іншій особі, визначеній страхувальником, або на користь якої укладено оригінальний договір страхування, в разі неплатоспроможності перестрахувальника (підпункт 9.3.3 пункту 9.3 Договору);

- всі листи, повідомлення, договори перестрахування та інша інформація, що надсилаються за Договором або в зв'язку з його виконанням, повинні бути виконані в письмовій формі та вважаються наданими належним чином, якщо вони надіслані телеграфом, телетайпом, телефаксом, а потім надіслані листом, рекомендованим листом або доставлені особисто за адресами, що зазначені у Договорі (пункт 12.1 Договору);

- Договір набирає чинності з дня підписання його сторонами та діє безстроково (пункт 16.1 Договору).

22.12.2014 Компанією (перестрахувальник) та Товариством (перестраховик) укладено Договір перестрахування, за умовами якого:

- предметом страхування/перестрахування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме застрахованим транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 (пункт 7 Договору перестрахування);

- Договір перестрахування діє з 20.12.2014 протягом 365 днів за умови страхових платежів згідно з договором страхування (пункт 11 Договору перестрахування);

- відповідальність перестраховика від загальної страхової суми - 10% або 44 258 грн. (пункт 15 Договору перестрахування);

- зобов'язання перестраховика набирають чинності з моменту акцептування Договору перестрахування та закінчуються разом з відповідальністю перестрахувальника; касовий збиток встановлений у сумі 40 000 грн. без збитків на дату підписання (підпункт 20.1 пункту 20 Договору перестрахування);

- перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування лише після підтвердження факту виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування/договором перестрахування, якщо інше не передбачено Договором перестрахування; в разі якщо у Договорі перестрахування передбачений касовий збір, а збиток за страховим випадком перевищує розмір такого касового збитку, перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування до виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування/договором перестрахування перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрати на врегулювання збитків за страховим випадком на поточний рахунок перестрахувальника, страхувальника або застрахованої особи (згідно з листом перестрахувальника) не пізніше 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дати одержання перестраховиком від перестрахувальника документів, що посвідчують настання страхового випадку та розрахунок суми збитку; перестраховик не звільняється від зобов'язань з виплати своєї частки страхового відшкодування і в тому випадку, коли виплата страхового відшкодування страховиком була здійснена за закінченням терміну страхування/перестрахування за умовами, що подія, яка призвела до настання страхового випадку, сталась в період дії Договору перестрахування (пункт 21 Договору перестрахування).

Відповідно до статті 987 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Страховик, який уклав договір перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі відповідно до договору страхування.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про страхування» перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Отже, укладені сторонами правочини за своєю правовою природою є договорами перестрахування.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

09.10.2015 в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до підпункту 3.1.2 пункту 3.1 договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.12.2014 №АТ475/14 пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належить до страхових випадків.

Згідно із складеним суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 звітом від 21.10.2015 №2237 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 225 131,80 грн. При цьому, за проведення вказаного автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 450 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.11.2015 №18726.

Перестрахувальником було визнано зазначену подію страховим випадком, проведено розрахунок розміру страхового випадку та здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 198 609,83 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2015 №18736.

На виконання підпункту 9.1.11 пункту 9.1 Договору Компанією разом з листом від 25.11.2015 №2021 Товариству було надано: Договір перестрахування; страховий акт від 18.11.2015 №3968; заяву від 12.10.2015 №б/н про настання страхового випадку; договорів добровільного страхування наземного транспорту від 17.12.2014 №АТ475/14; договір/свідоцтво від 17.12.2014 №АТ475/14; акт огляду транспортного засобу від 12.10.2015; фото - 44 шт.; посвідчення водія від 26.06.2007 №588589; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 18.12.2010 №ААС301154; копію паспорта власника застрахованого транспортного засобу; ідентифікаційний код; первинну довідку відділу Державної автомобільної інспекції Корсунь-Шевченківського районного відділення управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 09.10.2015; розгорнуту довідку відділу Державної автомобільної інспекції Корсунь-Шевченківського районного відділення управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 26.10.2015 №74191356; звіт суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 від 21.10.2015 №2237; заяву від 18.11.2015 №б/н про виплату страхового відшкодування; рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 17.11.2015 №Л-000000184.

Отже, 25.11.2015 позивач надіслав відповідачу усі необхідні документи.

Розрахунок частини страхового відшкодування було здійснено за такою формулою:

(198 609,83 грн. + 450 грн.) х 10% = 19 905,98 грн., де

- 198 609,83 грн. - це розмір страхового відшкодування, сплаченого перестрахувальником за договором від 17.12.2014 №АТ475/14 добровільного страхування наземного транспорту;

- 450 грн. - це розмір витрат перестрахувальника на врегулювання збитків (проведення автотоварознавчого дослідження);

- 10% - це розмір відповідальності перестраховика за Договором перестрахування.

Відповідно до підпункту 9.3.1 пункту 9.3 та пункту 10.2 Договору перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно із умовами відповідного договору перестрахування. Перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на поточний рахунок перестрахувальника, страхувальника або застрахованої особи (згідно із листом перестрахувальника) не пізніше 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дати одержання перестраховиком від перестрахувальника документів, вказаних у підпункті 9.1.11 пункту 9.1 Договору.

Відповідач отримав пакет документів та лист позивача 25.11.2015, що підтверджується вхідним №378/15 на листі від 25.11.2015 №2021.

Таким чином, перестраховик був зобов'язаний здійснити виплату перестрахувальнику частини страхового відшкодування до 16.12.2015.

Разом з тим, відповідач умови договорів не виконав та частину страхового відшкодування і витрати на врегулювання збитків у сумі 19 905,98 грн. позивачу у визначений строк не перерахував.

Компанія надіслала на адресу Товариства вимогу про сплату частини страхового відшкодування (від 17.12.2015 №2154), яка була залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача частини страхового відшкодування і витрат на врегулювання збитків у сумі 19 905,98 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач в судове засідання з'явився один раз - 15.02.2016, заперечував проти задоволення позову, проте ні відзиву, ані доказів на підтвердження заперечень суду не подав.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста страхування» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40-У; ідентифікаційний код: 35744243) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, 12-А; ідентифікаційний код: 34809641) 19 905 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 98 коп. страхового відшкодування та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.03.2016.

Суддя О. Марченко