ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа № 5023/2802/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І. В.;

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю учасників представників сторін:

ПАТ "Укрсоцбанк" - Колеснікова А.Г.(дов.№02-36/3262 від 05.11.2014р.),

ліквідатора - Погорілої О.І. (свідоцтво №227 від 20.02.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх.№194 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі №5023/2802/11

за заявою ТОВ "РТВП "Укравтошина", м. Харків,

до ТОВ "РТВП "Укравтошина", м. Харків,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Харківської області від 31.05.2011р. ТОВ "РТВП "Укравтошина" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3, якого зобов'язано відповідно до ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії передбачені вказаною статтею, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до господарського суду Харківської області із заявою (вх. №27776 від 30.07.2013р.) (з урахуванням уточнень вх.№42267 від 14.11.2013р.) про визнання торгів такими, що не відбулися, та визнання договорів недійсними, в якій банк просив суд:

1) визнати аукціон (торги), що були проведені 24.09.2012р. з реалізації майна, що перебуває в іпотеці ПАТ "Укрсоцбанк", а саме:

- нежитлового приміщення 6-ого поверху № 22 загальною площею 86,2 кв.м у нежитловій будівлі літ.А-8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 97000,00 грн.,

- нежитлового приміщення 6-ого поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м у нежитловій будівлі літ."А-8", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 114000,00 грн.,

- нежитлових будівль літ.С-1, літ.И-1, літ.Р-1, літ.З-1 загальною площею 620,6 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 за 125000,00 грн., такими, що не відбулися та недійсними;

2) визнати договори купівлі-продажу, укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Липінською Ілоною Едуардівною недійсними;

3) зобов'язати реєстраційну службу Головного управління юстиції у Харківській області скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення 6-ого поверху № 22 загальною площею 86,2 кв.м у нежитловій будівлі літ.А-8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, нежитлове приміщення 6-ого поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м у нежитловій будівлі літ."А-8", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_5 на нежитлові будівлі літ.С-1, літ.И-1, літ.Р-1, літ.З-1 загальною площею 620,6 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 грудня 2015 року (суддя Усатий В.О.) 1. Відмовлено ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про відкладання розгляду справи. 2. Відмовлено ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи. 3.Відмовлено ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні заяви (вх.№27776 від 30.07.2013р.) з урахуванням уточнень (вх.№42267 від 14.11.2013р.) про визнання торгів такими, що не відбулися, та визнання договорів недійсними. 4.Затверджено наданий суду ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс. 5.Ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональне торгово-виробниче підприємство "Укравтошина" (код 24285734), яке зареєстроване виконкомом Харківської міської ради 08.09.1997р. за адресою: 61010, м.Харків, вул.Греківська, б.106. 6.Провадження у справі припинено. 7.Зобов'язано Головне управління статистики у Харківській області виключити з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональне торгово-виробниче підприємство "Укравтошина" (код 24285734). 8.Зобов`язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення юридичної особи - банкрута, внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи та передати органам державної статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про проведення державної реєстрації припинення для зняття юридичної особи з обліку.

ПАТ "Укрсоцбанк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі №5023/2802/11.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено банку у задоволенні клопотання щодо проведення повторної експертизи. Апелянт зазначає, що після призначення експертизи у даній справі, експертом надано висновок, що у зв'язку з відсутністю об'єктивних даних щодо технічного стану та використання об'єкту на липень 2012 року - вересень 2015 року експертизу неможливо провести. ПАТ «Укрсоцбанк» вказує, що відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта. У експерта була технічна документація об'єктів оцінки, а тому апелянт вважає, що експерт міг провести оцінку відповідно до методик та середніх цін, які діяли на той момент. Як зазначає апелянт, жодного клопотання щодо необхідності надання фотографічних зображень об'єктів оцінки від експерта ні на адресу суду, ні на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» не надходило. Відповідно до процесуального законодавства України та статті 4 Закону України «Про судову експертизу» перевірка правильності та об'єктивності висновку судового експерта забезпечується призначенням повторної експертизи. Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви банку про визнання торгів такими, що не відбулися та визнання договорів недійсними. Як зазначає апелянт, нежитлові приміщення реалізовані під час ліквідаційної процедури з чисельними порушеннями діючого законодавства. Так, апелянт вважає, що оскаржувані договори купівлі-продажу укладені з порушеннями, а саме: при проведенні аукціону та укладенні договорів ліквідатор не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності, продаж майна відбулася за оцінкою, що не відповідала ринку ціноутворення, який діяв на момент продажу майна, продаж майна відбулася без згоди іпотекодержателя. Крім того, банк не погоджується з наданим ліквідатором та затвердженим судом звітом ліквідатора, зокрема, не вирішено питання щодо дебіторської заборгованості боржника, ліквідатору ОСОБА_3 безпідставно перерахована грошова винагорода, оскільки судом визнано його роботу незадовільною його усунуто від виконання обов'язків, а також оплата послуг не була затверджена судом.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.01.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, її розгляд призначено на 10.02.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. розгляд справи відкладено на 29.02.2016р. на 11:30 год.

26.02.2016р. від арбітражного керуючого до суду надійшло клопотання (вх.№2280), в якому просить залучити до матеріалів справи виписку по особистому рахунку НОМЕР_1 ТОВ РТВП «Укравтошина» у центральній філії ПАТ «Кредо банк», акт прийому-передачі документів від 21.09.2015р.

29.02.2015р. від апелянта до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№2305) до апеляційної скарги, і яких зазначено, що висновки ФОП ОСОБА_7 щодо вартості майна, які містяться у матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки у висновку зазначено одне майно, а оцінювалось інше, отже, на думку апелянта, висновки про вартість майна не могли бути підставою для проведення торгів та укладення договорів купівлі-продажу.

У судовому засіданні 29.02.2016р. апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Ліквідатор боржника проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві (вх.№1597) на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у справі №5023/2802/15 - залишити без змін.

Представники кредиторів, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що явка сторін у судове засідання ухвалою суду від 10.02.2016р. не визнавалась обов'язковою, у апелянта та сторін додаткові докази не витребовувались, сторони повідомлені, що у разі неявки представників у судове засідання, справа може бути розглянута без їх участі, колегія суддів дійшла висновку, що, оскільки матеріали справи повно та всебічно відображають обставини справи, справа розглядається за відсутності представника апелянта відповідно до приписів ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, та, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як убачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Харківської області від 31 травня 2011 року визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональне торгово-виробниче підприємство "Укравтошина" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю" Регіональне торгово-виробниче підприємство "Укравтошина" голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3, якого зобов`язано відповідно до ст.ст.25-34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до 31.05.2012 року виконати ліквідаційну процедуру банкрута.

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є кредитором та учасником у справі про банкрутство ТОВ "Регіональне торгово-виробниче підприємство "Укравтошина", що перебуває в провадженні господарського суду Харківської області.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, враховуючи особливості процедури банкрутства, визначені нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про визнання недійсними укладених боржником угод, з підстав, визначених, зокрема, нормами ст. ст. 17, 23, 25 вище зазначеним законом про банкрутство, а також з підстав, передбачених нормами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно зі ст.24 Закону про банкрутство у постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією. Ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до ст. 25 зазначеного Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Статтею 26 Закону про банкрутство встановлено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів (ст. 27 Закону про банкрутство).

Приписами ст.З0 Закону про банкрутство передбачено, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому продаж майна підприємств- банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію державного майна" та інших нормативно- правових актів з питань приватизації. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Статтею 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"(у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) регламентовано, що аукціон, конкурс може бути припинено і об'єкт знімається з торгів, конкурсного відбору на вимогу будь-кого з його учасників або органу приватизації у випадках, коли: не виконано вимог щодо змісту інформації, передбаченої ст. 15 цього Закону, та терміну її опублікування; об'єкт включено до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації, з порушенням чинного законодавства; покупець не визнається, як такий згідно з законодавством про приватизацію; істотно порушувались інші правила оголошення та проведення аукціону, конкурсу, передбачені цим Законом. Зазначені порушення можуть бути підставою для визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні, конкурсі. Заява про визнання угод недійсними подається будь-ким з учасників аукціону, конкурсу або органом приватизації у місячний строк з дати проведення аукціону, завершення конкурсу.

Виходячи з положень ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості: назву об'єкта приватизації, його місцезнаходження; обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць; баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки; відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт, умови користування ними; обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості; початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об'єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об'єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації. Зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом здійснюється за наявності не менш як двох покупців. Для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок, розмір якого не може перевищувати розміру одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта. Зазначені грошові кошти вносяться шляхом безготівкового перерахування на відповідний поточний рахунок. Кінцевий термін прийняття заяв на участь в аукціоні - три дні до початку аукціону, для участі у конкурсі - сім днів до початку проведення конкурсу (ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)").

Відповідно до ст.17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" аукціон проводиться відповідним органом приватизації або уповноваженою ним особою. Уповноважена особа діє відповідно до угоди з органом приватизації. Угода повинна передбачати: строки проведення аукціону; початкову вартість продажу об'єкта приватизації і порядок її зниження; розмір і порядок виплати винагороди; взаємні зобов'язання, умови розірвання угоди та майнову відповідальність сторін; інші умови на розсуд сторін договору.

Орган приватизації складає переліки об'єктів, не проданих або знятих з аукціонів, конкурсів, та приймає рішення про повторний їх продаж на аукціоні, за конкурсом або про їх приватизацію шляхом викупу іншими покупцями, продажу часток (акцій, паїв), ліквідацію об'єкта тощо. Об'єкт приватизації може бути запропонований для продажу на аукціоні, за конкурсом не більше двох разів, якщо власник майна або уповноважений ним орган не прийме іншого рішення. У разі повторного проведення аукціону, конкурсу можлива зміна умов продажу, включаючи початкову вартість. В цьому разі початкову вартість може бути зменшено до початку торгів не більш як на З0 відсотків. Повторний аукціон, конкурс проводиться відповідно до порядку, визначеного цим Законом (ст.21 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", в редакції, чинній на момент проведення оскаржуваного аукціону).

У частинах 3 та 10 статті 30 Закону про банкрутство встановлено, що у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Отже, порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.

В частині 7 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" встановлено, що у разі якщо на аукціоні з продажу малої приватизації надійшла заява від одного покупця, зазначений об'єкт може бути проданий безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче початкової ціни.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд виходив з того, що ліквідатором здійснено інвентаризацію та оцінку майна банкрута, та отримано висновки від 02.07.2012р. про вартість майна, здійснені суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7; 22.08.2012р. між ліквідатором ОСОБА_3 та Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" укладено угоду на організацію та проведення аукціону цього майна; 24.08.2010р. у Всеукраїнському інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" №17-2(20) опубліковано оголошення про проведення 24 вересня 2012р. 08:30 год. аукціону з продажу майна банкрута. 22.09.2011р. проведено аукціон, переможцями аукціону з продажу нежитлових приміщень стали ОСОБА_4 за ціною 97000,00 грн. та ОСОБА_5 за ціною 125000,00 грн; 24.09.2012р. між ТОВ «РТВП «Укравтошина» в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори купівлі-продажу нежитлового приміщення 6-го поверху №22, загальною площею 86,2 кв.м, у літ."А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлового приміщення 6-го поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м, у літ. "А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, які посвідченні приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е. 13.12.2012р. між ТОВ «РТВП «Укравтошина» в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель нежитлових будівель: літ."С-1", загальною площею 106,8 кв.м, літ. "И-1", загальною площею 85,3 кв.м, літ."Р-1", загальною площею 81,5 кв.м, літ."З-1" загальною площею 347,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е.

Матеріалами справи підтверджується наступне.

Відповідно до довідки КП "Харківське бюро технічної інвентаризації" та за результатами проведеної інвентаризації за боржником на праві власності зареєстровано майно:

- нежитлове приміщення 6-го поверху №5 в літ. "А-8" загальною площею 73,0 кв.м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором №3276 від 26.07.2007р., укладеним між боржником та ПАТ "Укрсоцбанк;

- нежитлове приміщення 6-го поверху №22 в літ. "А-8" загальною площею 86,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором №3276 від 26.07.2007р., укладеним між боржником та ПАТ "Укрсоцбанк";

- нежитлові будівлі "С-1" загальною площею 123,00 кв.м, "И-1" загальною площею 74,70 кв.м, "Р-1" загальною площею 85,20 кв. м, "З-1" загальною площею 347,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, які є предметом іпотеки за іпотечним договором №2109 від 01.06.2007р., укладеним між боржником та ПАТ "Укрсоцбанк".

Згідно з висновками від 02.07.2012р. про вартість майна, здійснених суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, який має сертифікат НОМЕР_3 від 20.08.2010р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_2 від 11.12.2004р. та посвідчення про підвищення кваліфікації МФ № 1962-ПК 31.10.2012р., вартість нежитлового приміщення 6-го поверху №5 у літ. "А-8" загальною площею 73,0 кв.м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, складає 97000,00 грн., вартість нежитлового приміщення 6-го поверху №22 в літ. "А-8" загальною площею 86,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 114000,00 грн. та вартість нежитлових будівель "С-1" загальною площею 123,00 кв.м, "И-1" загальною площею 74,70 кв.м, "Р-1" загальною площею 85,20 кв.м, "З-1" загальною площею 347,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, складає 125000,00 грн.

22.08.2012р. між ліквідатором ОСОБА_3 та Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" укладено угоду на організацію та проведення аукціону цього майна, відповідно до умов якої ліквідатор замовляє проведення 24 вересня 2012р. о 08:30 аукціону з продажу вказаного вище майна банкрута за початковою вартістю, визначеною в оцінці.

З матеріалів справи вбачається, що 24.08.2010р. у Всеукраїнському інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" №17-2(20) опубліковано оголошення про проведення 24 вересня 2012р. 08:30 год. аукціону з продажу майна банкрута.

19.09.2012р. ліквідатор направив до заставного кредитора ПАТ "Укрсоцбанк" повідомлення про проведення аукціону з реалізації заставного майна, що підтверджується фіскальним чеком «Укрпошти» №5418 від 19.09.2012р. та описом вкладення до цінного листа (а.с.35,а.с.36, том 6).

Відповідно до протоколу №1 від 22.09.2011р. проведення аукціону, переможцем аукціону з продажу нежитлового приміщення 6-го поверху №22 загальною площею 86,2 кв.м, у літ."А-8", місцезнаходження: АДРЕСА_1, став ОСОБА_4 за ціною 114000,00 грн. (а.с.37, том 6).

Як убачається із протоколу №2 від 22.09.2011р. проведення аукціону, переможцем аукціону з продажу нежитлового приміщення 6-го поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м, у літ."А-8", місцезнаходження: АДРЕСА_1, став ОСОБА_4 за ціною 97000,00 грн. (а.с.38. том 6).

Відповідно до протоколу №3 від 22.09.2011р. проведення аукціону переможцем аукціону з продажу нежитлових будівель: літ."С-1", загальною площею 123,00 кв.м, літ. "И-1", загальною площею 74,7 кв.м, літ."Р-1", загальною площею 85,2 кв.м, літ."З-1" загальною площею 347,00 кв.м, місцезнаходження: АДРЕСА_2 стала ОСОБА_5 за ціною 125000,00 грн. (а.с.39, том 6).

24.09.2012р. між ТОВ «РТВП «Укравтошина» в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори купівлі-продажу нежитлового приміщення 6-го поверху №22, загальною площею 86,2 кв.м, у літ."А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлового приміщення 6-го поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м, у літ. "А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, які посвідченні приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е.

13.12.2012р. між ТОВ «РТВП «Укравтошина» в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель нежитлових будівель: літ."С-1", загальною площею 106,8 кв.м, літ. "И-1", загальною площею 85,3 кв.м, літ."Р-1", загальною площею 81,5 кв.м, літ."З-1" загальною площею 347,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е. (а.с.44-а.с.45, том 6).

Грошові кошти від продажу майна банкрута надійшли до заставного кредитора - ПАТ "Укрсоцбанк" у сумі 259314,70 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на відсутність повноважень ліквідатора ОСОБА_3 при реалізації заставного майна.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Харківської області від 31.05.2011р. ТОВ "РТВП "Укравтошина" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3

Реалізація майна здійснювалася у вересні 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Матеріали справи свідчать, що ліквідаційна процедура на момент продажу майна банкрута не завершена, ліквідаційний звіт та баланс не затверджені, у зв'язку з чим господарський суд правомірно дійшов висновку, що повноваження ліквідатора припинені не були.

Щодо твердження апелянта про те, що продаж майна відбулася без згоди іпотекодержателя всупереч приписам Закону України "Про іпотеку" колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про іпотеку" іптекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України "Про іпотеку").

Спірне майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеними між боржником та банком, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється у межах справи про банкрутство, положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України №6-58 цс 13 від 26.06.2013 р., зокрема, Верховний Суд України дійшов висновку, що положення Закону про банкрутство не передбачають згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, який укладається під час ліквідаційної процедури боржника, що здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство. Вказане також підтверджує те, що з моменту застосування ліквідаційної процедури до боржника продаж (відчуження) майна банкрута здійснюється у відповідності до приписів норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а не норм Закону України "Про іпотеку", яка згідно зі ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи щодо порушення Закону України "Про нотаріат" при оформленні купівлі-продажу заставного майна є необґрунтованими, оскільки наслідками визнання боржника банкрутом, передбачених ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема, є скасування усіх арештів та заборон.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно зробив висновок про те, що зміст оголошень про продаж майна ТОВ РТВП "Укравтошина", яке надруковане 24.08.2010р. у Всеукраїнському інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" №17-2(20), відповідає вимогам статті 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та містить обов'язкові відомості, що повинні зазначатися у відповідному оголошенні.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що здійснення провадження у справі про банкрутство за спрощеною процедурою в порядку ст. 51 Закону не передбачено скликання зборів кредиторів та формування комітету кредиторів, проте суд констатує, що при здійсненні провадження у справі про банкрутство підприємства - боржника, що ліквідується власником, суд застосовує загальні норми Закону з урахуванням вимог ст.95 Закону та за наявності обґрунтованого клопотання кредитора або кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, арбітражний керуючий забезпечує скликання та проведення зборів кредиторів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що аукціон проведено у порядку, визначеному у статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються порушень при проведенні аукціону, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Однак колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції помилково взято до уваги, як обґрунтовані висновки ФОП ОСОБА_7 щодо вартості майна, які містяться в матеріалах справи, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.29 Закону про банкрутство ліквідатор зобов'язаний здійснити оцінку виявленого майна у порядку встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність та у відповідності до ст. 30 цього Закону здійснює продаж виявленого майна (рухомого або нерухомого) на відкритих торгах.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий залучає на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001р. за № 2658-111 (далі - Закон про оцінку) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі, на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності.

Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, посилався на те, що ліквідатором замовлено оцінку майна боржника та отримано висновки від 02.07.2012р. про вартість майна, здійснених суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, який має сертифікат НОМЕР_3 від 20.08.2010р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_6 від 11.12.2004р. та посвідчення про підвищення кваліфікації НОМЕР_5 31.10.2012р.

Також, ліквідатором ОСОБА_3 замовлено рецензію на звіти суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 про оцінку спірного майна.

У рецензіях на вказані звіти, здійснених оцінювачем-рецензентом ОСОБА_9 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_4 від 11.12.2004р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ№1019-ПК від 12.11.2008р.) зазначено, що вид вартості, зазначений у договорі на оцінку та у звіті про оцінку відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, вихідні дані та інша інформація, використана для оцінки достатня для проведення якісної оцінки, методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовані коректно, використані припущення є обґрунтованими, а також зазначено, що звіти про оцінку спірного майна, виконані суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 у цілому відповідають нормативно-правовим актам з оцінки майна, але мають незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Однак, як убачається з матеріалів справи, а саме: зі звітів про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості майна від 02.02.2012р., здійснених ФОП ОСОБА_7, у висновку про вартість майна зазначені нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, а оцінювалось нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м.Харків, вул.Енгельса,буд.3, яке належить ВАТ фірма «ЯВА» для винесення управлінських рішень (а.с.14-а.с.65, том 15).

Таким чином, зазначене у звітах про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості майна від 02.02.2012р. нерухоме майно не належить боржнику.

Враховуючи викладене, звіти про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості майна від 02.02.2012р., здійснені ФОП ОСОБА_7, не відповідають вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відтак не могли бути підставою для проведення торгів та укладення договорів купівлі-продажу.

З огляду на вищевикладені обставини, норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про визнання недійсним аукціону, що проведений 24.09.2012р. з реалізації нерухомого майна боржника, оскільки на час проведення аукціону, застосовувалися звіти про незалежну оцінку нерухомого майна, яке не належить боржнику.

Щодо вимоги апелянта про визнання аукціону, який проведений 24.09.2012р. з реалізації нерухомого майна боржника таким, що не відбувся, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки діючим на момент проведення аукціону (торгів) Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 30.06.1999р.) не передбачено можливість обрання такого способу захисту, як визнання торгів такими, що не відбулись.

Колегія суддів зазначає, що у межах справи про банкрутство господарський суд визнає недійсними угоди на спеціальних підставах, які встановлені частиною 11 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", або на підставах, передбачених цивільним законодавством, але лише ті угоди, які укладені між боржником та іншими особами при реалізації процедур розпорядження майном, санації боржника чи його ліквідації.

Відповідно до ч.10 ст.30 Закону про банкрутство продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі - продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до норм чинного законодавства.

24.09.2012р. між ТОВ «РТВП «Укравтошина» в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори купівлі-продажу нежитлового приміщення 6-го поверху №22 загальною площею 86,2 кв.м у літ."А-8", що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, буд.13, та нежитлового приміщення 6-го поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м у літ."А-8", що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, які посвідченні приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е. (а.с.40-а.с.43, том 6).

13.12.2012р. між ТОВ «РТВП «Укравтошина» в особі ліквідатора ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель нежитлових будівель: літ."С-1", загальною площею 106,8 кв.м, літ. "И-1", загальною площею 85,3 кв.м, літ."Р-1", загальною площею 81,5 кв.м, літ."З-1" загальною площею 347,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською І.Е. (а.с.44-а.с.45, том 6).

Відповідно до приписів частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, а згідно із частиною 3 з цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 та ч. 2 ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що у порушення вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» аукціон був проведений без належних та допустимих доказів щодо оцінки об'єктів продажу, (звітів про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості майна), та визнано результати аукціону недійсними, що тягне за собою визнання недійсним укладених з переможцями аукціону договорів купівлі-продажу нерухомого майна боржника.

Щодо відмови у задоволенні клопотання ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи судова колегія виходить з наступного.

Оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в яких йдеться про винесення судом даних ухвал.

ГПК України не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення або відмову у призначенні судової експертизи. Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження (така правова позиція викладена у постанові пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Таким чином, ухвала від 22.12.2015р. не підлягає оскарженню в частині оскарження у відмові ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи

Щодо вимоги банку про зобов'язання реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення 6-ого поверху №22, загальною площею 86,2 кв.м, у нежитловій будівлі літ. «А-8», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, нежитлове приміщення 6-ого поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м, у нежитловій будівлі літ."А-8", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлові будівлі літ.С-1, літ.И-1, літ.Р-1, літ.З-1 загальною площею 620,6 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, господарській суд Харківської області дійшов правомірного висновку, що це питання підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.32 Закону про банкрутство після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються показники виявлення ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси, реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Отже, чинним законодавством про банкрутство передбачено можливість затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у судовому засіданні, з викликом учасників провадження у справі, зокрема ліквідатора, членів комітету кредиторів, окремих кредиторів.

Крім того, законодавцем передбачено обов'язковий перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із звітом ліквідатора та є предметом дослідження у судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Звіт ліквідатора та поданий ним ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором усіх заходів ліквідаційної процедури, повне вчинення ним дій по виявленню кредиторів та активів боржника, за результатом розгляду яких суд приймає рішення про можливість відновлення платоспроможності боржника або встановлює неможливість задоволення вимог конкретних кредиторів та приймає рішення про його ліквідацію та припинення провадження у справі.

Як встановлено судом першої інстанції, після визнання ТОВ "РТВП "Укравтошина" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатором здійснені заходи відповідно до ст.ст. 22-32, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З метою виявлення усіх кредиторів у газеті "Голос України" № 113 (5113) від 23.06.2011року розміщено оголошення про визнання ТОВ "РТВП "УКРАВТОШИНА" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Господарським судом Харківської області встановлено, що ліквідатором у відповідності до ст.ст.22-34, ст.51 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на момент розгляду справи в суді першої інстанції) здійснено дії у межах повноважень, наданих йому вищезазначеним Законом.

Після виходу оголошення протягом одного місяця, як того вимагає Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредиторами пред'явлені наступні кредиторські вимоги: Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" у сумі 7098,66грн., ДПІ у Червонозаводському районі м.Харкова у сумі 274003,17грн., ДПІ у Київському районі м.Харкова у сумі 3292,25 грн., Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" у сумі 7394825,06 грн., які забезпечені заставою (іпотекою) наступного майна боржника:

- нежитлове приміщення 6-го поверху №5 у літ."А-8", загальною площею 73,0 кв.м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та є предметом іпотеки за іпотечним договором №3276 від 26.07.2007р., укладеним між Боржником та ПАТ "Укрсоцбанк";

- нежитлове приміщення 6-го поверху №22 у літ."А-8", загальною площею 86,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13, та є предметом іпотеки за іпотечним договором №3276 від 26.07.2007р., укладеним між Боржником та ПАТ "Укрсоцбанк";

- нежитлові будівлі "С-1", загальною площею 123,00 кв.м, "Н-1", загальною площею 74,70 кв.м, "Р-1", загальною площею 85,20 кв.м, "З-1", загальною площею 347,00 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та є предметом іпотеки за іпотечним договором №2109 від 01.06.2007 р., укладеним між Боржником та ПАТ "Укрсоцбанк".

Усі заяви розглянуті ліквідатором, а вимоги визнані та включені до реєстру вимог кредиторів.

У відповідності до ст.25 Закону про банкрутство ліквідатором проведено інвентаризацію майнових активів банкрута, за результатами якої виявлене вказане вище заставне майно та дебіторська заборгованість.

Ліквідатором здійснено оцінку майна та дебіторської заборгованості та їх реалізація на аукціоні на загальну суму 337230,00 грн., які направлені ліквідатором на часткове погашення вимог заставного кредитора у сумі 259314,70 грн., на погашення витрат по ліквідаційній процедурі та оплату послуг ліквідатора.

З матеріалів справи також убачається, що з метою виявлення іншого майна та майнових прав підприємства до органів, що здійснюють його реєстрацію та облік, було направлено відповідні запити.

Відсутність зареєстрованого за боржником на праві власності іншого майна підтверджується наступними відповідями з відповідних установ.

Відповідно до довідки Фрунзенького ВДВС Харківського МУЮ від 16.07.2012р., у відділі на примусовому виконанні відсутні незавершені виконавчі провадження про стягнення коштів з боржника.

Ліквідатором до "Міжрегіонального комерційного архіву" у формі приватного підприємства на зберігання передані документи, що потребують довгострокового зберігання, закриті усі банківські рахунки, печатка банкрута знищена.

Ліквідатором складений ліквідаційний баланс з урахуванням зменшених кредиторських вимог ПАТ "Укрсоцбанк" з непогашеною кредиторською заборгованістю на загальну суму 5910,7 тис. грн.

Як убачається зі звіту ліквідатора, кошти від реалізації майна, на аукціоні, який відбувся 24.09.2012р., були розподілені у порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: задоволені вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», які включені до першої черги у сумі 259314,70 грн. Також, були компенсовані витрати на проведення ліквідаційної процедури у сумі 77690,00 грн., в тому числі, 50792,30 грн. як винагорода ліквідатора ТОВ «РТВП «Укравтошина» ОСОБА_3 у розмірі двох мінімальних зарплат на місяць за 29 місяців.

Абзацом 2 частини 6 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя згідно з положеннями абзацу 2 частини 2 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються у першу чергу на задоволення вимог, забезпечених заставою.

Отже, законодавець чітко визначив процедуру внесення вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, до реєстру вимог кредиторів та задоволення таких вимог, вказавши, що майно боржника, яке є предметом застави, включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі №3-20гс15.

Щодо зазначеної у ліквідаційному звіті винагороди ліквідатору боржника ОСОБА_3 у сумі 50792,30 грн., матеріалами справи не підтверджується, що у відповідності до ч.10 та ч.12 ст.3-1 Закону про банкрутство, ухвалою господарського суду затверджено розмір оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Також, матеріали справи не містять розрахунку, з чого саме складається сума винагороди ліквідатору боржника ОСОБА_3 та за який період розрахована.

Водночас ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2014р. місцевий господарський суд визнав роботу ліквідатора ОСОБА_3 незадовільною та усунув його від виконання накладених на нього обов'язків ліквідатора боржника.

Таким чином, затверджуючи звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс боржника, припиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної юридичної оцінки.

Апелянт просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. у справі №922/2802/11, зокрема, відмовлено ПАТ "Укрсоцбанк" у задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про відкладання розгляду справи.

У частині 1 статті 106 Господарського процесуального кодексу України наведено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 106 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Тобто, статтею 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено обмеження права на апеляційне оскарження ухвал місцевого господарського суду. Ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", коли це прямо передбачено у відповідних статтях Господарського процесуального кодексу України, що регулюють винесення ухвал.

Відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Отже, ухвала суду від 22.12.2015р. у частині відмови у клопотанні про відкладення розгляду справи оскарженню не підлягає, оскільки по своїй суті відкладення розгляду справи спрямовано на забезпечення судового процесу, а не встановлює права та обов'язки сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи про банкрутство не доведено обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим ухвала господарського суду Харківської області від 22.12.2015 року у справі №5023/2802/11 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п.3 статті 103, п.4 ч.1 статті 104, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі №5023/2802/11 скасувати у частині пунктів 3, 4, 5, 6, 7, 8 та прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити частково заяву (вх.№27776 від 30.07.2013р.) з урахуванням уточнень (вх.№42267 від 14.11.2013р.) про визнання торгів такими, що не відбулися та визнання договорів недійсними.

Визнати недійсними аукціон (торги), що були проведені 24.09.2012р. з реалізації майна, що перебуває в іпотеці ПАТ "Укрсоцбанк", а саме:

- нежитлового приміщення 6-ого поверху № 22 загальною площею 86,2 кв.м у нежитловій будівлі літ.А-8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за 97000,00 грн.,

- нежитлового приміщення 6-ого поверху №5 загальною площею 73,0 кв.м у нежитловій будівлі літ."А-8", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за 114000,00 грн.,

- нежитлових будівль літ.С-1,літ.И-1, літ.Р-1, літ.З-1 загальною площею 620,6 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 за 125000,00грн.

Визнати договори купівлі-продажу, укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Липінською Ілоною Едуардівною, недійсними.

В іншій частині заяви відмовити.

Справу №5023/2802/11 направити до господарського суду Харківської області для розгляду.

Повний текст постанови складено 09.03.2016 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя І.В.Тарасова