ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року Справа № 912/4223/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Євстигнеєва О.С., Науменко І.М.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

від позивача: ОСОБА_1 - представник ( дов. від 13.05.2014 р. № 14-138 )

від відповідача: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії", м. Кіровоград

про стягнення 28539083,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" заборгованості в розмірі 13730870,77 грн., а також пені в розмірі 4 638 940,55 грн., 3 % річних в розмірі 604 474,08 грн., інфляційних втрат у розмірі 9564798,08 грн., з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. у справі № 912/4223/15 (суддя Шевчук О.Б.) позов задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"- 8 449 270,77 грн. основного боргу, 1 200 000,00 грн. пені, 186 679,51 грн. 3 % річних, 3 960 521,46 грн. інфляційних втрат, а також 182 700,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий суд виходив з обставин підтвердження матеріалами справи порушення Відповідачем грошового зобов'язання зі сплати вартості отриманого природного газу. Встановлене також стало підставою для стягнення з Відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також, дослідивши доводи сторін щодо зменшення розміру штрафних санкцій, ( Відповідач просив зменшити пеню до 40 000,00 грн.), господарський суд зменшив розмір пені до 1 200 000,00 грн., взявши до уваги інтереси обох сторін та поважність причин, обумовлених обєктивними обставинами, що потягли за собою порушення зобовязання з боку Відповідача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. по справі № 912/4223/15 в частині зменшення розміру пені на 1 334 135,16 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню в розмірі 1 334 135,16 грн., в стягненні яких було відмовлено господарським судом Кіровоградської області. В іншій частині рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. у справі № 912/4223/15 залишити без змін.

На обґрунтування апеляційної скарги, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» послалося на те, що місцевий господарський суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи. Судом взагалі не було зясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобовязання, а також не було оцінено розмір таких збитків. Ненадання Позивачем доказів отримання збитків в результаті заборгованості Відповідача не означає відсутності або наявності таких збитків. Неналежна організація господарської діяльності Відповідача не може вважатися винятковою обставиною. Під час розгляду справи не було враховано інтереси Позивача, фінансовий стан якого є досить скрутним. Крім того, Позивач зазначає, що відсутність вини Відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком в розумінні ст. 233 ГК України і п. 3 ст. 83 ГПК України та підставою для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення. Враховуючи тяжкий фінансовий стан Позивача, а також інфляційні процеси, що наразі відбуваються в державі, скаржник вважає за неможливе та недоцільне задовольняти клопотання Відповідача про зменшення неустойки.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_2 у складі клегії суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 03.03.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.03.2016 р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, у звязку з перебуванням у відпустці судді Кузнецова В.О.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_2 у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С, ОСОБА_3

У судове засідання представник Відповідача не з'явився.

Ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ст.77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника Відповідача.

У судовому засіданні 03.03.2016 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника Позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи 27.12.2013 р. між ПАТ НАК "Нафтогаз України" ( Продавець) та ДП "Кіровоградтепло" ( Покупець ) укладено Договір про купівлю-продаж природного газу № 1515/14-ТЕ-18, відповідно до пунктів 1.1., 1.2. якого, Продавець зобов'язався поставити у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовуються Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх релігійними осередками ( крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності ).

Відповідно до п. 2.1. договору Продавець передає Покупцеві з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. газ обсягом до 26 956 тис. куб. м., в т. ч. по місяцям: січень 5 743 тис. куб. м., лютий 5 063 тис. куб. м., березень 4 433 тис. куб. м., квітень - 978 тис. куб. м., травень-вересень - 0 тис. куб. м., жовтень 1 229 тис. куб. м., листопад 4 183 тис. куб. м., грудень - 5327 тис. куб. м.

Згідно підпункту 2.1.1. договору сторони погодили, що обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Пунктом 5.2. договору сторони встановили ціну за 1 000 куб. м. природного газу.

Умовами п. 6.1. договору сторони узгодили, що оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторонами підписано Додаткову угоду № 1 від 31.01.2014 р. до договору та Додаткову угоду № 2 від 30.04.2014 р. до Договору ( а. с. 14-15 ), згідно з якими сторонами погоджено в новій редакції пункти 5.2. та 1.2. договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, за змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджується матеріалами справи, за період з січня по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 29340947,30 грн, про що сторонами складені та підписані акти приймання-передачі від 31.01.2014 за січень на суму 7894978,74 грн, від 28.02.2014 за лютий 2014 на суму 5853269,56 грн, від 31.03.2014 за березень 2014 на суму 3134345,24 грн, від 30.04.2014 за квітень 2014 на суму 628261,52 грн, 31.10.2014 від за жовтень 2014 на суму 1425858,89 грн, від 30.11.2014 за листопад 2014 на суму 4335589,92 грн та від 31.12.2014 за грудень 2014 на суму 6068643,43 грн (а.с.17-23).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Факт належного виконання договору Продавцем не оспорюється Покупцем.

Проте Відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу виконав неналежними чином. Так, останнім фактично перераховано на поточний рахунок позивача лише 2 462 481,80 грн.

Крім того, 02.10.2014, 04.12.2014 та 22.12.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської райдержадміністрації, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, відповідачем та позивачем підписано договори за №№ 545/30, 1007/30 та 1551/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік, за умовами яких на виконання пункту 8 ДП "Кіровоградтепло" переховує на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України" кошти у загальній сумі 13147594,73 грн, на погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2014 році, згідно з договором від 27.12.2013 № 1515/14-ТЕ-18 (а.с.113-116, 141-143).

Згідно наданих Відповідачем платіжних доручень № 17 від 10.10.2014 р., № 23 від 05.12.2014 р. та № 25 від 23.12.2014 р., останнім, на виконання умов вищевказаних договорів про організацію взаємних розрахунків, перераховано на користь Позивача суму основного боргу за поставлений у 2014 році природних газ в розмірі 13 147 594,73 грн. ( а. с. 144-146 ).

Проте сума основного боргу за поставлений природний газ в розмірі 13 730 870,77 грн. ( 29 340 947,30 грн. 2 462 481,80 грн. 13 147 594,73 грн.) залишилась непогашеною Відповідачем, тому Позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

В процесі розгляду справи, 20.11.2015 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської райдержадміністрації, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, відповідачем, позивачем та ПАТ "Украгазвидобування" підписано Договір за № 14/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 та п. 14 ст. 16, ст. 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", за умовами якого на виконання п. 8 ДП "Кіровоградтепло" переховує на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України" кошти у загальній сумі 5 281 600,00 грн, на погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2014 році, згідно з договором №1515/14-ТЕ-18 від 27.12.2013 р. ( а. с. 118-120 ).

Згідно платіжного доручення № 13 від 23.11.2015 р. Відповідачем перераховано на користь Позивача суму основного боргу в розмірі 5 281 600 грн. ( а. с. 121 ).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення існування предмета спору, за змістом наведеної статті, свідчить про відсутність між сторонами неврегульованих питань.

За таких обставин, враховуючи, що після порушення провадження у даній справі борг ДП "Кіровоградтепло" перед ПАТ НАК "Нафтогаз України" зменшився на 5 281 600,00 грн., провадження у цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За викладених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 8 449 270,77 грн. є обґрунтованим, підтвердженим наявними матеріалами справи та таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки Відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого природного газу за 2014 рік виконані не в повному обсязі та з порушенням строків встановлених умовами договору купівлі-продажу природного газу, Позивач нарахував Відповідачу 4 638 940,55 грн. пені, 604 474,08 грн 3% річних та 9 564 798,08 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Відповідачем було подано власний розрахунок суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені за порушення строків оплати поставленого позивачем природного газу, з врахуванням укладених в тому числі і між сторонами договорів про організацію взаємних розрахунків, за яким належними до стягнення з відповідача є наступні суми (по місяцям): за січень, квітень та жовтень 2014 3% річних, інфляційні втрати та пеня не нараховуються; за лютий 2014 3% річних - 49515,80 грн, інфляційні втрати - 415706,55 грн, пеня - 367609,31 грн; за березень 2014 3% річних - 21022,94 грн, інфляційні втрати - 4863,70 грн, пеня - 2724,55 грн; за листопад 2014 3% річних - 42851,29 грн, інфляційні втрати - 1069577,65 грн, пеня - 566002,30 грн; за грудень 2014 3% річних - 93773,02 грн, інфляційні втрати - 2470373,56 грн, пеня - 1597799 грн.

Господарський суд дослідивши розрахунки сторін належних до стягнення сум, дійшов висновку, що розрахунок Позивача є таким, що не повністю відповідає обставинам справи та наявним в ній матеріалам.

За викладених обставин, з врахуванням норм чинного законодавства, здійснених проплат ДП "Кіровоградтепло" відповідно договорів № 545/30 від 02.10.2014 р. про організацію взаєморозрахунків ( відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" ), № 1007/30 від 04.12.2014 р. про організацію взаєморозрахунків ( відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"), № 1551/30 від 22.12.2014 р. та № 14/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375, місцевий господарський суд дійшов висновку, що належними до стягнення з відповідача є:

- сума 3% річних: за січень 2014 року - не нараховується; за лютий 2014 року 49 515,80 грн; за березень 2014 року - 539,40 грн; за квітень-жовтень 2014 року - не нараховується; за листопад 2014 року 42 851,29 грн; за грудень 2014 року - 93773,02 грн, всього 186 679,51 грн;

- сума інфляційних втрат: за січень 2014 року - не нараховується; за лютий 2014 року 415 706,55 грн; за березень 2014 року - 4863,70 грн; за квітень-жовтень 2014 року - не нараховується; за листопад 2014 року 1 069 577,65 грн; за грудень 2014 року - 2470373,56 грн, всього 3 960 521,46 грн.

Вказані розрахунки стягуваних сум відповідають матеріалам справи та не оспорюються сторонами.

Приймаючи до уваги несвоєчасне виконання Відповідачем своїх зобов"язань за Договором щодо оплати вартості отриманого газу, приписи ст. ст. 525, 526, 530, 536, 546, 549, 655, 692, 712 ЦК України та умови Договору, колегія суддів погоджується з висновком попередньої судової інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача: суми основного боргу в розмірі 8 449 270,77 грн., 186 679,51 грн 3 % річних та 3 960 521,46 грн. інфляційних втрат та припинення пПровадження у справі в частині стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 5 281 600,00 грн.

Щодо стягнення заявленої в позові пені в розмірі 4 638 940,55 грн., то господарський суд дослідивши розрахунок сторін належних до стягнення сум пені дійшов висновку, що розрахунок Позивача є неправильним та таким, що не повністю відповідає обставинам справи та наявним в ній матеріалам, тоді як сума пені становить: за січень 2014 року - не нараховується; за лютий 2014 року 367 609,31 грн; за березень 2014 року 2 724,55 грн; за квітень-жовтень 2014 року - не нараховується; за листопад 2014 року 566 002,30 грн; грудень 2014 року - 1597799 грн, всього 2 534 135,16 грн.

При розрахунку належних до стягнення сум пені, суд зазначив, що передбачені договором порядок і строки розрахунків за отриманий природний газ змінені, укладеними сторонами договорами про організацію взаємних розрахунків, у зв'язку з чим в частині погашеної заборгованості відповідач не є боржником, що прострочив, а отже не порушив зобов'язання, оскільки укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків відповідач та позивач змінили порядок і строки виконання останнім грошових зобов'язань, які виникли за договором купівлі-продажу природного газу. Оскільки часткове погашення заборгованості за поставлений природний газ відбулось у порядку та строки, які узгоджені договорами про організацію взаєморозрахунків, підстави для стягнення сум, нарахованих за порушення строків виконання грошових зобов'язань на відповідні суми часткового погашення заборгованості, передбачених договором про купівлю-продаж природного газу, відсутні.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2. договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

При цьому, господарським судом Кіровоградської області враховано клопотання відповідача про зменшення розміру пені та з посиланням на положення ч. 1 ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, якими суду надано право зменшувати розмір штрафних санкцій. Беручи до уваги той факт, що заборгованість за спожитий природний газ виникла не з вини Відповідача, а зумовлена несвоєчасною оплатою споживачами послуг з теплопостачання та економічною необґрунтованістю встановлених тарифів підприємства на послуги з теплопостачання, ДП "Кіровоградтепло" активно вживались заходи щодо пошуку можливостей погашення заборгованості, господарський суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру пені до 1 200 000,00 грн.

Причиною апеляційного розгляду у даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру неустойки на 1 334 135,16 грн., яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ст. 233 ГК України також передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої Позивачем до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання ( п. 3 ст. 83 ГПК ), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання із оплати отриманого природного газу, з огляду на таке.

В обґрунтування заявленого до місцевого господарського суду клопотання про зменшення нарахованої до стягнення пені до 40 000,00 грн., Відповідач допущене ним порушення обґрунтував належними і допустимими доказами, які свідчать про поважність причин, обумовлених обєктивними обставинами: підприємство відповідача створено з метою найбільш повного задоволення потреб населення міста всіма видами житлово-комунальних послуг, в т. ч. є теплопостачальним підприємством, яке забезпечує централізоване теплопостачання і надає послуги з теплопостачання населенню та бюджетній сфері ( дитячі садки, школи, ліцеї, лікарні ). Заборгованість з оплати вартості поставленого газу виникла внаслідок заборгованості держави з виплати відповідачу субвенцій з різниці в тарифах, несвоєчасною сплатою споживачами вартості централізованого опалення, крім того Відповідач звертає увагу суду на те, що останнім здійснюються всі можливі заходи спрямовані на погашення наявної заборгованості, про що свідчить в тому числі укладення з позивачем договорів про організацію взаємних розрахунків.

На виконання вищезазначених приписів та рекомендацій, суд першої інстанції оцінивши зазначені Відповідачем доводи, викладені в клопотанні про зменшення розміру нарахованої пені та надані на його обґрунтування докази, врахував також рівень виконання Відповідачем свого зобов'язання, а також те, що: відповідач є підприємством основним напрямком діяльності якого є виробництво та постачання споживачам ( переважно населенню та бюджетним організаціям ) теплової енергії, і причиною неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за договором є невідповідність затверджених НКРЕ тарифів фактичним затратам на виробництво теплової енергії та надання послуг з теплопостачання; діяльність відповідача є збитковою; наявність дебіторської заборгованості; відсутність постійного правового механізму щодо надання субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості в різниці у тарифах, а також несвоєчасну оплату населенням та бюджетними установами заборгованості за теплопостачання; активне вжиття заходів щодо погашення заборгованості; позивачем під час розгляду справи місцевим господарським судом не було надано жодних у розумінні ст. ст. 32, 34, 36 ГПК України доказів отримання збитків/понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості поставленого природного газу.

Крім того, місцевий господарський суд, враховуючи інтереси Позивача, визначив, що пеня підлягає зменшенню лише до 1 200 000,00 грн., а таке зменшення, враховуючи нарахування, крім пені, інфляційних втрат та 3 % річних, є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.01.2016 р. у справі № 912/4223/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 04.03.2016 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя І.М. Науменко