ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Справа № 915/1131/15

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Чирковій А.М.

з участю представника позивача за довіреністю від 01.06.2015р. ОСОБА_1,

представника відповідача за довіреністю №31/01-04 від 12.01.2016р. ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства Будівельна фірма Автошляхбуд-САА,

54028,вул. Новозаводська, 34, м. Миколаїв,

до відповідача ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації,

54030, вул. Шевченка, 40, м. Миколаїв,

про стягнення 78037,80 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Будівельна фірма Автошляхбуд-САА звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації заборгованість у сумі 78037,80 грн. за договором № 5/09-12 від 06.09.2012р. на виконання робіт по капітальному ремонту (надалі Договір), посилаючись на те, що 06.09.2012 року між сторонами укладений договір № 5/09-12 на виконання робіт по капітальному ремонту, який у подальшому був змінений шляхом укладення додаткової угоди від 12.12.2012 р. в частині визначення вартості робіт в сумі 129290,40 грн., в тому числі ПДВ -21548,40 грн.

Згідно з п.4.1. Договору ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації перерахувало на рахунок позивача аванс в розмірі 30% від договірної ціни, зокрема 51252,60 грн.

Станом на 28.11.2012 р. позивачем належно виконані роботи, які прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012 року ( форма КБ-2в): №1 на суму 112692,00 грн.; №2 на суму 6666,00 грн.; №3 на суму 9932,40 грн.

Проте відповідач заборгованість не погашає, посилаючись на відсутність надходжень з Державного бюджету та завищену вартість робіт.

Ухвалою суду від 30.06.2015 р. порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 13.07.2015 р. о 15 год. 00 хв.

У судовому засіданні 17.08.2015 судом оголошено перерву до 02.09.2015 о 12 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 17.08.2015 строк розгляду спору був продовжений на 15 днів.

Ухвалою суду від 07.09.2015 р. розгляд справи був призначений на 10.09.2015 р. о 15 год. 30 хв.

У судовому засіданні 10.09.2015 р. судом була оголошена перерва до 11.09.2015 р. о 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.09.2015 р. у справі призначена судова експертиза, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Миколаївській області. Цією ж ухвалою провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою суду від 10.11.2015 р. провадження у справі поновлено у звязку з поверненням до суду матеріалів справи та надходженням повідомлення судового експерта від 26.10.2015 р. № 100 про неможливість проведення експертизи по справі №915/1131/15 з підстав несплати відповідачем вартості судової експертизи та не забезпечення відповідачем доступу судовому експерту до обєкту експертного дослідження. Цією ж ухвалою розгляд справи був призначений на 10.11.2015 р. о 16 год. 30 хв.

10.11.2015 р. ухвалою Господарського суду Миколаївської області провадження у справі № 915/1131/15 зупинено та призначено судову експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Миколаївській області.

12.02.2016 р. матеріали справи №915/1131/15 надійшли до Господарського суду Миколаївської області разом з повідомленням судового експерта № 19/115/09-4/716 від 29.01.2016 р. про неможливість проведення експертизи у справі з підстав несплати відповідачем вартості судової експертизи.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області № 92 від 12.02.2016 проведено повторний автоматизований розподіл справи №915/1131/15.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2016 року призначено головуючу суддю Корицьку В.О.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області 15.02.2016 р. провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 25.02.2016 року о 14.30 год.

Від представника відповідача 21.01.2016 р. надійшло клопотання про відстрочення строку виконання судової експертизи не раніше другого кварталу 2016 року до затвердження ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації кошторису на 2016 рік.

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що станом на теперішній час ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації має кошти на проведення експертизи, проте рахунки у звязку із відкриттям виконавчих проваджень арештовані, а тому оплатити експертизу можливо буде у разі розблокування рахунків не раніше другого кварталу 2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні оплатити витрати повязані з проведенням судової експертизи відмовилась та заперечила щодо задоволення клопотання ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, оскільки у справі, що розглядається, вже двічі призначалась судова експертиза, наслідком чого було повернення матеріалів з експертних установ через несплату вартості експертизи ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації.

Заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши клопотання представника відповідача, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. (далі - Інструкція), експерт має право одержувати винагороду за проведення експертизи та компенсацію (відшкодування) витрат за виконану роботу.

Витрати на проведення судової експертизи розраховуються відповідно до «Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодувань) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №710 від 01.07.1996р.

Згідно з п.1.9. Інструкції у випадках передбачених законодавством, експертною установою надсилається рахунок вартості за проведення експертизи (експертних досліджень).

Пунктом 1.13 Інструкції передбачені строки проведення експертизи, які встановлюються залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу).

Абзац 11 цього ж пункту Інструкції передбачає, що у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Відповідно до ч.3 п. 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобовязаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, повязаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

У звязку з недопущенням затягування судового процесу, що може привести до порушення вимог статті 69 ГПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, судом відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації про відстрочення строку виконання судової експертизи, в тому числі і з мотивів того, що призначення судом втретє судової будівельної експертизи не гарантує її оплату відповідачем навіть у другому кварталі 2016 року.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та врахувавши, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

06.09.2012 року між Приватним підприємством Будівельна фірма «Автошляхбуд САА» (далі позивач) та ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) укладено договір № 5/09-12 на виконання робіт по капітальному ремонту (далі Договір).

Так, згідно з п.1.1. Договору позивач зобовязується у 2012 році виконати, а відповідач прийняти і оплатити такі роботи: «капітальний ремонт дороги по вул. Червоноармійська в смт. Веселинове Миколаївської області».

Відповідно до п.3.1. Договору передбачається, що договірна ціна робіт складає 170842,00 грн. у тому числі податок на додану вартість 28474,00 грн.

12.12.2012 р. сторони уклали додаткову угоду, якою внесли зміни та доповнення до п.3.1. Договору у такій редакції: суму договору зменшити на: 41551,60 грн., в тому числі ПДВ - 6925,26 грн. Загальна сума договору складає: 129290,40 грн., в тому числі ПДВ -21548,40 грн.

Відповідно до п.3.3. Договору договірна та фактична ціна робіт обґрунтовується відповідно до ДБН Д.1.1-1 2000 з доповненнями та змінами. Розрахунок договірної і фактичної ціни ведеться компютерним програмним комплексам.

Згідно з п.4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати замовником підряднику авансу в розмірі 30% від договірної ціни, на підставі наданого підрядником рахунку.

Відповідно до п.4.4. Договору оплату виконаних робіт замовник проводить поетапно по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків по будівництву (реконструкції) обєкту в сумі, що не перевищує розмір фактичного надходження коштів з бюджету. Подальша оплата виконаних робіт здійснюється при наступних надходженнях коштів з бюджету до проведення повного розрахунку (умова із відкладальною обставиною відповідно до ч.1 ст.212 ЦК України)

Пунктом 5.1.Договору передбачений термін виконання робіт до 31.12.2012 р.

Пунктом 6.1.3. Договору передбачено обовязок відповідача своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Так, на виконання умов вказаного Договору відповідач перерахував підряднику аванс в розмірі 30% від договірної ціни в сумі 51252,60 грн., що підтверджується копією банківської виписки по особовому рахунку № 001 від 23.10.2012 р.(а. с. 39-42)

Станом на 28.11.2012 р. позивачем належно виконані роботи, які прийняті відповідачем без зауважень, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012 року ( форма КБ-2в): №1 на суму 112692,00 грн.; №2 на суму 6666,00 грн.; №3 на суму 9932,40 грн. (а. с. 30-38)

Згідно з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2012 року (форма КБ-3) загальна сума виконаних робіт складає 129290,40 грн. (а. с. 29)

Таким чином, заборгованість відповідача за Договором становить 78037,80 грн., що також підтверджується складеним, підписаним та скріпленим печатками сторін ОСОБА_2 звіряння розрахунків від 12.02.2014 р. (а. с. 43)

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою містить зобовязання з підряду і є двостороннім правочином.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1, 2, ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно повязаних з місцезнаходженням обєкта.

Згідно з ч.1. ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з ч.1 ст.856 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її в разі виявлення допущених недоліків у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

З огляду на положення ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням господарських особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з п.2. ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності , якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умови пункту 4.4. Договору фактично місять відкладальну умову щодо оплати виконаних робіт по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків по будівництву (реконструкції) обєкту в сумі, що не перевищує розмір фактично наданих коштів з бюджету.

Згідно з ч.1. ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Вказівка в Договорі на те, що оплата виконаних робіт повязана з надходженням коштів з Державного бюджету не є встановленням строку виконання зобовязання відповідачем, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ч.1, 2 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати .

Умовами укладеного між сторонами договору не визначено строку виконання зобовязання та терміну, що визначався б календарною датою, до якої відповідач повинен був би розрахуватися або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така ж подія як надходження коштів з Державного бюджету не може розцінюватись як така, що має неминуче настати, а тому не може бути відкладальною умовою та не створює для сторін цивільних прав та обовязків щодо визначення строку оплати фактично виконаних робіт.

Отже, зазначена умова договору не дає підстав вважати таким, що не настав (або таким, настання якого залежить від надходження коштів державного бюджету) строк виконання зобовязань по оплаті виконаних робіт, оскільки стосується порядку проведення розрахунків, а не визначення строку оплати.

Враховуючи відсутність у договорі встановленого сторонами строку виконання відповідачем грошового зобовязання, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ч.2 ст.530 ЦК України, якими встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до відповідача з вимогою вих. № 24/20.014.2015 про сплату заборгованості, отриману відповідачем 22.04.2015р., що підтверджується відміткою про отримання на копії вимоги (а. с. 44).

На вказану вимогу відповідач надав відповідь вих.№188/01-07 від 22.05.2015 р., з якої вбачається, що роботи оплачені частково тому, що проведення платежів в кінці бюджетного року здійснювалось в межах наявних грошових коштів на єдиному казначейському рахунку, але у звязку із обмеженим ресурсом частину платежів по незахищеним видаткам у грудні 2012 року Головне управління Державної казначейської служби у Миколаївській області не провело, а залишок коштів на рахунку відповідача повернуто до Державного бюджету України. Не сплачені позивачу кошти в сумі 78 037,80 грн. обліковуються як кредиторська заборгованість, однак протягом 2013-2015 років фінансування на погашення кредиторської заборгованості не виділялось (а.с.63).

Пунктом 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 визначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р.

У своїх запереченнях представник відповідача зазначила, що не погоджується з сумою заборгованості, оскільки вважає вартість виконаних робіт завищеною, що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи, виконаної інженером - будівельником з кваліфікацією судового експерта ОСОБА_4А від 14.08.2013 р. Тому вважає за необхідне внести зміни до договору, скоригувавши суму, що підлягає сплаті.

Згідно з п.1.3. Договору умови договору не повинні змінюватись після його підписання та до повного виконання зобовязань сторонами, крім випадків зменшення обсягів робіт залежно від реального фінансування видатків та погодженого зменшення сторонами договору.

Відповідно до п.4.5. Договору у разі виявлення невідповідності робіт, предявлених до оплати, встановленим вимогам, завищення обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Отже, згідно умов договору таке коригування має бути двостороннім.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на час розгляду справи сторони не надали суду доказів коригування вартості виконаних робіт.

Також варто зазначити, що на час розгляду справи судом у відповідача відсутні зауваження щодо якості виконаних робіт. ( а.с.102)

Що стосується висновку будівельно-технічної експертизи, виконаної інженером - будівельником з кваліфікацією судового експерта ОСОБА_4А від 14.08.2013 р. (далі - Висновок) на вимогу прокурора Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_5 ( а.с. 68-75), то він не може бути покладений в основу рішення при встановлені вартості виконаних робіт з огляду на таке.

На основі наданих документів і досліджених робіт по капітальному ремонту дороги по вулиці Червоноармійська в смт. Веселинове Миколаївської області висновком встановлено, що фактичне виконання вартості будівельних робіт проведено на загальну суму 65808 грн. 40 коп. Так, згідно з висновком вартість робіт по капітальному ремонту дороги завищена на загальну суму 63481 грн. 60 коп.

Експертом у висновку вказано: «Проекти та акти на приховані роботи відсутні. При візуальному огляді дороги і перевірки дорожнього покриття з асфальтобетона було встановлено, що в актах прийому виконаних будівельних робіт, найменування робіт та витрати не відповідають фактично виконаним роботам». (а.с.73)

Так, судом встановлено, що представники позивача і відповідача не були залучені при проведенні контрольних замірів та відборі зразків для лабораторних досліджень.

Також у висновку відсутні посилання на проведення лабораторних досліджень, як наслідок немає вказівок на наявність сертифікації лабораторії, не зазначено дату та за яких обставин здійснювався відбір зразків, не вказано даних про наявність актів відбору та не зазначені прізвища членів комісії із заінтересованих осіб, якою такі зразки пломбувались з метою обмеження фальсифікації.

У експерта були відсутні у розпорядженні необхідні для повного і обєктивного дослідження документи, які під час розгляду справи були надані представниками сторін до суду. А саме: робочий проект по обєкту «Капітальний ремонт дороги по вул.Червоноармійській в смт. Веселинове Миколаївської області»; журнал авторського нагляду за будівництвом; журнал виконання робіт; акти замірів для визначення відстані перевезень матеріалів по обєкту; акти на закриття прихованих робіт: розробки ґрунту екскаватором; улаштування щебеневої основи під бордюрний камінь; виправлення профілю основ щебеневих з додаванням матеріалу.

протокол № 1010 фізико-механічних випробувань; акт на списання № АД-М000547 від 31 грудня 2012 р., акт звірки отриманих та використаних на обєктах субвенції будівельних матеріалів та паливно-мастильних матеріалів Філією Весилинівський РАД від 31.12.2012 р.

Згідно з абз.3 п.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012 р. оцінюючи висновок експерта, господарський суд повинен виходити з того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів ( ч.5 ст.42 та ч.2 ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, висновок експерта не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

За таких обставин, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 78037, 80 грн. заборгованості за Договором № 5/09-12 обґрунтовані, а отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.49 ГПК України стороні, на користь якої відбулось рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони.

Керуючись ст. ст.49,82,84-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, вул. Шевченка, 40, м. Миколаїв, ідентифікаційний код: 03365676) на користь Приватного підприємства Будівельна фірма «Автошляхбуд САА» (54028, вул. Новозаводська, 34, м. Миколаїв, ідентифікаційний код: 24057950) заборгованість у сумі 78037( сімдесят вісім тисяч тридцять сім гривень) 80 коп. та судовий збір у сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень).

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 29.02.2016 року

Суддя В.О.Корицька