ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.03.2016 р. Справа № 914/3604/15

Суддя господарського суду Львівської області Чорній Л.З. розглянувши матеріали за заявою: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Кавертон»», м. Київ

про грошові вимоги до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз», м. Львів

у справі за заявою: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Зернотрейдер», с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області

про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз» (79034, м.Львів, вул. Навроцького, буд. 25; )

Представники сторін:

Ініціюючий кредитор: не зявився

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»: ОСОБА_2

ПАТ «Укрсоцбанк»: ОСОБА_3, ОСОБА_4

ПАТ «АПЕКС-БАНК»: не зявився

ПАТ «Укргазбанк»: ОСОБА_5

ПАТ «ОТП Банк»: не зявився

ПАТ «Дельта Банк»: ОСОБА_6

боржник: ОСОБА_7

розпорядник майна: ОСОБА_8

Суть спору: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Зернотрейдер», с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області подано заяву про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз» (79034, м. Львів, вул. Навроцького, буд. 25; ) в порядку ст.10,11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою суду від 20.10.2015р. заява прийнята до розгляду та призначено підготовче засідання на 27.10.2015р.

В судове засідання 27.10.15 р. представник ініціюючого кредитора зявився, заяву підтримав. Через канцелярію суду подав заяву про зменшення заявлених вимог.

Представник боржника в судовому засіданні заяву ініціюючого кредитора про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз» підтримав.

Автоматизованою системою визначено кандидатуру розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_9.

23.10.15 р. через канцелярію господарського суду надійшла заява від арбітражного керуючого ОСОБА_9 про відмову від призначення його розпорядником майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз».

Через канцелярію суду подано заяву арбітражним керуючим ОСОБА_8 про згоду на призначення його розпорядником майна ТзОВ «ВП «Агро-Союз».

Ухвалою суду від 29.10.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз» (79034, м.Львів, вул. Навроцького, буд. 25; ), введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна ОСОБА_8.

Оголошення про порушення провадження справи про банкрутство оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 5 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обгрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами. Відповідно до п.8 ст. 23 Закону вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.12.2015 р. у справі №914/3604/15 прийнято до розгляду заяву кредитора ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Кавертон»», м. Київ про грошові вимоги до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз».

Відповідно до заяви від 03.12.2015 р. за вх.№5669/15 ТзОВ «ФК «Кавертон» заявлено кредиторські вимоги на загальну суму 49 375 471,16 грн.

Заборгованість боржника перед кредитором виникла на підставі наступних договорів.

28 квітня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (банк) та боржником було укладено Кредитний договір № 7.6-78, з додатковими угодами до нього: № 1 від 06.05.09 р., № 2 від 30.10.2009 р., № 3 від 02.11.2009 р.; № 4 від 30.11.2009 р.; № 5 від 22.04.2010 р.; № 6 від 29.06.09 р.; № 7 від 03.11.2010 р.; № 8 від 19.01.2011 р.; № 9 від 26.04.2011 р.; № 10 від 31.05.2011 р.; № 11 від 11.10.09 р.;№ 12 від 11.10.2011 р.; № 13 від 23.02.2012 р.; № 14 від 31.05.2012 р.; № 15 від 22.03.2013р.;№6 від 25.03.2013 р.; №17 від 25.04.2013 р.; №18 від 31.05.2013 р.; №19 від 14.06.2013 р.; № 20 від 27.06.2013 р.; №21 від 25.07.13 р.; № 22 від 30.07.2013 р.; № 23 від 30.09.2013 р.; № 24 від 11.10.2013 р.; № 25 від 25.03.2014 р.; № 26 від 25.04.14 р.; № 27 від 02.06.2014 р.; № 28 від 30.07.2014р.; №29 від 25.12.2014 р. (надалі-Кредитний

договір») відповідного до якого банк зобов'язувався надати боржнику грошові кошти, а Боржник повернути такі

грошові кошти на умовах Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором між банком та боржником були укладені наступні договори:

- договір застави транспортних засобів № ОМ-22-652/13 від 27 червня 2013 року, посвідчений 27 червня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_10, реєстровий за номером № 1836, з Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 25 липня 2013 року, № 2 від 25 березня 2014 року, № 3 від 25 квітня 2014 року, № 4 від 25 грудня 2014 року (договір застави транспортних засобів);

- договір застави товарів в обороті № ТО-ОМ-7.6-78/2 від 25 грудня 2014 року (договір застави товарів в обороті).

У зв'язку з невиконанням божником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором банк звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року у справі № 904/3635/15 позовні вимоги банку задоволено повністю та вирішено стягнути з боржника грошові кошти. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06 серпня 2015 року у справі № 904/3635/15 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року змінено, стягнуто з боржника на користь банку грошові кошти в розмірі 21 645 000, 00 грн. - борг за кредитним договором, 1 481 051,73 грн. -борг з непогашених відсотків за користування кредитом, 490 288,43 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту і за порушення строків сплати відсотків за кредитом та 24 360,00 грн. - судового збору. Таким чином, 06 серпня 2015 року тобто до порушення провадження у справі № 914/3604/15 про банкрутство, у боржника виникла кредиторська заборгованість. Постановою Вищого господарського суду України від 09 листопада 2015 року у справі № 904/3635/15 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06 серпня 2015 року у справі № 904/3635/15 було залишено без змін.

07 жовтня 2015 року між банком та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінгруп Фактор» (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.1 А, оф.702) укладено Договір про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером № 3920, з урахуванням договору про внесення змін до договору про відступлення прав вимоги від 13 жовтня 2015 року, відповідно до якого до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінгруп Фактор» перейшло право вимоги до боржника зокрема, за зобов'язаннями які виникли на підставі кредитного договору, договору застави транспортних засобів та договору застави товарів в обороті в розмірі 26 018 925,16 грн.

03 листопада 2015 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінгруп Фактор» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» укладено договір про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим номером № 1467, відповідно до якого до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» перейшло право вимоги до боржника зокрема, за зобов'язаннями які виникли на підставі кредитного договору, договору застави транспортних засобів та договору застави товарів в обороті в розмірі 26 018 925,16 грн.

Таким чином, станом на дату подання цієї заяви загальна сума заборгованості боржника перед кредитором, яка виникла до дати порушення провадження у справі про банкрутство № 914/3604/15, складає 26 018 935,16 грн.

Щодо виникнення заборгованості боржника за договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» та рядом договорів відступлень:

23 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (надалі-банк-2) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» укладено кредитний договір №27/08В, з додатковими угодами до нього: №1 від 20.03.2009 р., №2 від 31.07.2009 р., №3 від 14.08.2009 р.; №4 від 17.08.2009 р.; №5 від 13.09.2010 р.; №6 від 29.12.2011 р.; №7 від 26.12.2012 р. (надалі- Кредитний договір-2), відповідного до якого банк зобов'язувався надати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» (ідентифікаційний код 34915105) грошові кошти, а Боржник зобов'язався повернути такі грошові кошти на умовах Кредитного договору.

13 січня 2015 року між Банком-2 та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» () укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення та додаткову угоду №1 до нього від 02.03.2015 року, відповідно до яких до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс», зокрема, за зобов'язаннями які виникли на підставі кредитного договору в розмірі 5 087 564,89 дол., що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення додаткової угоди №1 від 02.03.2015 року до договору про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 13.01.2015 року складало еквівалент 136 642 397, 80 грн.

На підтвердження належного переходу права вимоги до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» від Банку-2 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» 02 березня 2015 року між банком та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» укладено Акт приймання-передачі документації до додаткової угоди №1 від 02.03.2015 року до договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 13.01.2015 року та Акт приймання-передачі права вимоги до додаткової угоди №1 від 02.03.2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 13.01.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» за Кредитним договором-2 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» та Боржником було укладено Договір поруки від 19 березня 2015 року (надалі- договір поруки), відповідно до умов якого боржник поручився за виконання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» його зобов'язань за Кредитним договором у розмірі, що не перевищуватиме 990 000,00 доларів США, що станом на дату укладення Договору поруки відповідно до офіційного курсу НБУ складало 23 156 100,00 грн.

01 вересня 2015 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення, відповідно до якого до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» перейшло, зокрема, право вимоги до боржника як до поручителя ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» за його зобов'язаннями за кредитним договором у розмірі 990 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 3.1.3. договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 01 вересня 2015 року право вимоги переходить до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», вказаний в п. 12 Договору, після чого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» стає новим кредитором по відношенню до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» стосовно його відступленої кредитної заборгованості по Кредитному договору, а також відступлених зобов'язань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс», його поручителів та майнового поручителя стосовно їх зобов'язань за договорами забезпечення, про що між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» складається акт приймання-передачі права вимоги, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 3.1.4 договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 01 вересня 2015 року одночасно з переходом права вимоги за даним договором до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон», з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» за кредитним договором, в порядку передбаченому чинним законодавством України, здійснюється перехід права вимоги за договорами поруки, що укладені з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вірто-Сервіс» за кредитним договором.

01 вересня 2015 року на підтвердження переходу права вимоги між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кавертон» укладено Акт приймання-передачі права вимоги до договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 01.09.2015 року та Акт приймання-передачі документації до договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за Договорами забезпечення від 01.09.2015 року.

Таким чином, станом на дату подання цієї заяви загальна сума заборгованості боржника перед кредитором, яка виникла до дати порушення провадження у справі про банкрутство № 914/3604/15 на підставі кредитного договору-2, договору поруки та договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення від 01 вересня 2015 року, складає 990 000,00 дол. США, що станом на 27.11.2015 року відповідно до офіційного курсу НБУ складає 23 354 100,00 грн.

Також, враховуючи, що відповідно до договору застави транспортних засобів ОМ-22-652/13 від 27 червня 2013 року оціночна вартість переданого в заставу майна боржника становить 1 667 059,00 грн., а відповідно до договору застави товарів в обороті № ТО-ОТЧІ-7.6-78/2 від 25 грудня 2014 року оціночна вартість переданого в заставу майна боржника становить 6 642 540,00 грн., загальний розмір вимог кредитора, які забезпечені заставою становить 8 309 599,00 грн.

З огляду на викладене, загальна заборгованість ТзОВ «ВП «Агро-Союз» перед ТзОВ «ФК «Кавертон» становить 49 375 472,16 грн. (49 373 025,16 грн. згідно договорів та 2 436,00 грн. судового збору).

Щодо вимог, які було відступлено ПАТ «Апекс-Банк» на користь ТзОВ «ФК «Кавертон».

Ухвалою суду від 20.11.15 р. прийнято до розгляду заяву ПАТ «Апекс-Банк», м. Київ про грошові вимоги до боржника ОСОБА_11 «ВП Агро-Союз», м. Львів.

Відповідно до заяви від 18.11.15 р. за вх. №5404/15 ПАТ «Апекс-Банк» заявлено грошові вимоги на загальну суму 52 321 708,78 грн.

Заборгованість боржника перед кредитором виникла на підставі укладеного 05.10.12 р. між ПАТ «Апекс-Банк» та ТзОВ «ВП «Агро-Союз» Кредитного договору №ЮКЛ/051012/ (та додаткових договорів до нього) згідно з яким позичальнику відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування, з можливістю отримання грошових коштів в доларах США, російських рублях та гривнях.

Виконання зобовязань позичальника за кредитним договором забезпечені:

- договором застави №ЮКЛ/051012/1/Z1 (товари в обороті) від 05.10.12 р.;

- договором застави №ЮКЛ/051012/1/Z2 (товари в обороті) від 05.10.12 р.;

- договором застави №ЮКЛ/051012/1/Z3 (товари в обороті) від 05.10.12 р.

Кредитор належним чином виконав зобовязання за кредитним договором, що підтверджується випискою по позичковому рахунку позичальника, відкритому у кредитора. Натомість боржником кредитні кошти по закінченню строку кредитування не повернуто, проценти за користування кредитом не погашено.

Розмір заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 13.11.15 р. згідно розрахунку заявника складає 52 321 798,78 грн., а саме:

· заборгованість за основною сумою кредиту - 42 932 474,60 грн.;

· заборгованість за нарахованими та простроченими процентами 6 224 607,59 грн.;

· пеня за несвоєчасно сплачений кредит 627 496,64 грн.;

· пеня за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом 87 366,90 грн.;

· штраф за несвоєчасне повернення заборгованості за кредитним договором- 2 449 763,05 грн.;

· судовий збір за звернення з кредиторською заявою до суду 2 436,00 грн.

Арбітражним керуючим-розпорядником майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз», м. Львів разом з боржником розглянуто заяву ПАТ «Апекс-Банк», м. Київ та повідомлено суд та заявника, що ці вимоги визнані частково в сумі 48 858 530,88 грн. з тих підстав, що банком нараховано відсотки за користування кредитом за період після порушення провадження у справі про банкрутство боржника, а саме: з 30.10.15 р. по 12.11.15 р., тобто в період дії мораторію. Враховуючи вказане, розпорядником майна та боржником здійснено перерахунок відсотків за користування кредитом за період по 28.10.15 р. включно та встановлено, що заявлені грошові вимоги банку до боржника по відсотках за користування кредитом у розмірі 6 224 607,59 грн. визнаються у частині 5 920 320,28 грн.

Абзацом 4 ч. 3 ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом також заборонено впродовж дії мораторію нараховувати неустойку (штраф, пеня), застосовувати інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Таким чином, будь-яке нарахування штрафу, пені та/або інших фінансових санкцій з 29.10.2015 прямо суперечить наведеній нормі Закону про банкрутство.

Враховуючи викладене, встановлено факт нарахування штрафу та пені за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом у розмірі 714 863,54 грн. (пеня) та 2 446 463,05 грн. (штраф). Таким чином, зазначені вимоги розпорядником майна і боржником не визнаються. При цьому, штрафи за несвоєчасне повернення заборгованості за кредитним договором, що були нараховані 08.09.2015 року та 06.10.2015 року на загальну суму 3 300,00 грн. боржником визнано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що боржником та розпорядником майна правомірно здійснено перерахунок штрафних санкцій, відтак грошові вимоги ПАТ «Апекс-Банк» до боржника підлягають частковому задоволенню у розмірі 48 858 530,88 грн. та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 25 399 054,44 грн. - забезпечені вимоги, які підлягають задоволенню у позачерговому порядку та окремому внесенню до реєстру вимог кредиторів;

- 2 436,00 гри - перша черга, витрати на оплату судового збору;

- 23 453 740,44 грн., як вимоги четвертої черги задоволення

- 3 300,00 грн., як вимоги шостої черги задоволення.

Однак, 12.01.16. р. на адресу господарського суду від ТзОВ «ФК «Кавертон» надійшла заява про заміну кредитора у справі №914/3604/15 про банкрутство ТзОВ «ВП «Агро-Союз», а саме замінити ПАТ «Апекс-Банк» на ТзОВ «ФК «Кавертон» та визнати грошові вимоги ТзОВ «ФК «Кавертон» до ТзОВ «ВП «Агро-Союз» на суму 48 858 530,88 грн. Вказану заміну просить провести на підставі укладеного 17.12.15 р. між Первісним кредитором та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФК «Кавертон» договору про відступлення права вимоги за яким Первісний кредитор (ПАТ «Апекс-Банк») відступив Фінансовій компанії (ТзОВ ФК «Кавертон») права вимоги разом з усіма належними правами, які можуть виникнути у майбутньому. Термін «право вимоги» за договором відступлення визначається як обсяг заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до умов договору відступлення одночасно з відступленням права вимоги права вимоги по заставам та іпотеці, створеним на користь первісного кредитора, передбачені:

- договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 05 жовтня 2012 року та зареєстрованим в реєстрі за № 4633, укладеним між первісним кредитором та боржником;

- договором застави № ЮКЛ/051012/1/21 від 05 жовтня 2012 року, укладеним між первісним кредитором та боржником;

- Договором застави № ЮКЛ/051012/1/22 від 05 жовтня 2012 року, укладеним між первісним кредитором та боржником;

- договором застави №ЮКЛ/051012/1/23 від 05 жовтня 2012 року, укладеним між Первісним кредитором та боржником (надалі-договори забезпечення), переходять до Фінансової компанії шляхом укладення відповідних договорів.

Згідно пп. (d) п. 2.1 та пп. (а) п. 4.1 договору відступлення до фінансової компанії переходять також права вимоги первісного кредитора до боржника у справі № 914/3604/15 про банкрутство боржника відповідно до поданої первісним кредитором заяви, а також передбачено обов'язок вчинення фінансовою компанією всіх необхідних дій для набуття фінансовою компанією статусу конкурсного та забезпеченого кредитора у справі № 914/3604/15.

На виконання вимог пп. (с) п. 2.1 договору відступлення з метою підтвердження факту відступлення первісним кредитором права вимоги первісний кредитор та фінансова компанія 17 грудня 2015 року уклали акт приймання-передачі всіх документів, які підтверджують право вимоги.

Крім того, 17 грудня 2015 року між первісним кредитором та фінансовою компанією було укладено договори відступлення прав вимоги за договорами забезпечення, а саме:

- договір відступлення права вимоги (заміну сторони) за договором іпотеки від 05.10.12 р.;

- договір відступлення права вимоги (заміну сторони) за договором застави №ЮКЛ/051012/1/1/Z1 від 05 жовтня 2012 року.

- Договір відступлення права вимоги (заміну сторони) за договором застави № ЮКЛ/051012/1/ Z 2 від 05 жовтня 2012 року.

- Договір відступлення права вимоги (заміну сторони) за договором застави № ЮКЛ/051012/1/ Z 3 від 05 жовтня 2012 року.

Отже, у результаті укладення вищезазначеного договору відступлення та інших договорів фінансова компанія набула права вимоги до боржника на заявлені первісним кредитором грошові вимоги до боржника, які були визнані розпорядником майна боржника та боржником у загальній сумі 48 858 530,88 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів боржника, враховуючи проведену заміну, правомірно включено грошові вимоги ТзОВ «ФК «Кавертон» в сумі 48 858 530,88 грн., що дає можливість суду в порядку ст. 25 ГПК України, задоволити заяву ТзОВ «ФК «Кавертон» про заміну кредитора у справі.

Щодо вимог, які було відступлено ПАТ «ОТП Банк» на користь ТзОВ «ФК «Кавертон».

Ухвалою суду від 03.12.15 р. судом прийнято до розгляду заяву ПАТ «ОТП Банк» про грошові вимоги до боржника ОСОБА_11 «ВП Агро-Союз», м. Львів.

Відповідно до заяви №5613/15 від 01.12.15 р. ПАТ «ОТП Банк» заявлено грошові вимоги до боржника на загальну суму 176 176 193,29 грн.

Наявність заборгованості заявник обґрунтовує наступним.

05.07.2011. між АТ «ОТП Банк» (Кредитор, Банк) та ТзОВ «Компанія «Агро-Союз» (далі - клієнт-1), ТзОВ «Виробнича компанія «Агро-Союз» (далі-клієнт-2, боржник), ПрАТ «Агро-Союз» (далі-клієнт-3) укладено договір про надання банківських послуг №СК 11-171/300-1, за умовами якого банк надає на вимогу клієнтів банківську послугу, а клієнти приймають її та зобов'язуються належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в т.ч. своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг Банку. Кількість банківських послуг необмежена (п. З Договору).

21.07.2011., 23.11.2011., 27.02.2012., 01.08.2012., 31.08.2012., 14.09.2012., 28.03.2013., 28.08.2013., 01.10.2013., 29.10.2013., 09.01.2014.. 26.02.2014., 07.03.2014., 28.03.2014., 04.06.2014., 03.07.2014., 15.08.2014., 01.09.2014. до договору про надання банківських послуг № СК 11-171/300-1 від 05.07.2011. вносилися зміни.

На виконання Договору про надання банківських послуг № СК 11-171/300-1 від 05.07.2011. банк видав боржнику (Клієнту-2) грошові кошти в розмірі 8 000 000,00 грн.

Боржник свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків виконав не в повному обсязі, у зв'язку з чим заборгованість Боржника станом на 28.10.2015. згідно розрахунку банку становить 10 114 046,17 грн., з яких:

8 000 000,00 грн. - загальна сума основної заборгованості по кредиту,

1 029 213,76 грн. - загальна сума заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочену

заборгованість,

11 078,98 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

1 073 753,43 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту.

Вищевикладене підтверджується меморіальними ордерами та розрахунком заборгованості, що додаються до заяви.

14.01.2015. банк направив боржнику досудову вимогу про погашення заборгованості (№ 85-85-2/66 від 13.01.2015.), що була вручена останньому 15.01.2015. (копії досудової вимоги, поштової квитанції, опису вкладення та рекомендованого повідомлення додаються до заяви). Проте, на момент звернення Банка до суду з даною заявою Боржник кредитну заборгованість не погасив.

На виконання договору про надання банківських послуг № СК. 11-171/300-1 від 05.07.2011. Банк видав Клієнту-1 грошові кошти в розмірі 144 384 468,43 грн.

Клієнт-1 свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків виконав не в повному обсязі, у зв'язку з чим заборгованість станом на 28.10.2015. становить 115 407 998,99 грн., з яких: 90 400 000,00 грн. - загальна сума основної заборгованості по кредиту, 28 594,32 грн. - заборгованість по відсоткам, нарахованим на строкову заборгованість; 18 642 585,21грн.- заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість; 121 674,24 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 6 215 145,22 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Вищевикладене підтверджується меморіальними ордерами та розрахунком заборгованості, що додаються до заяви.

Клієнт-3 свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків виконав не в повному обсязі, у зв'язку з чим, заборгованість Клієнта-3 станом на 28.10.2015. становить 50 651 712,13 грн., з яких: 38 250 000,00 грн. - загальна сума основної заборгованості по кредиту, 7 248 227,52 грн. - загальна сума заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість, 19 601,04 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 5 133 883,57 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Вищевикладене підтверджується меморіальними ордерами та розрахунком заборгованості, що додаються до заяви.

Таким чином, зазначає заявник, загальний розмір заборгованості Клієнта-1, Клієнта-2 (Боржника), Клієнта-3 перед Банком за Договором про надання банківських послуг № СК 11-171/300-1 від 05.07.2011. станом 28.10.2015. становить 176 173 757,29 грн.

05.07.2011. між АТ «ОТП Банк» (кредитор, заставодержатель) та ТзОВ «Компанія «Агро-Союз» (клієнт-1), ТзОВ «Виробнича компанія «Агро-Союз» (боржник, клієнт-2, заставодавець-2), ПрАТ «Агро-Союз» (Клієнт-3) укладено Договір застави № РL 11-287/300 (далі - договір застави № 287), за умовами якого Банк в силу застави має право у разі невиконання клієнтом боргових зобов'язань одержати задоволення за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (п.3 Договору). 23.11.2011р., 14.09.2012р., 03.07.2014 р. та 01.09.2014р. до договору застави № 287 вносилися зміни .

Предметом застави є договір №78 про відкриття рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування та надання інших банківських послуг від 07.11.03 р. (п.27 в редакції договору про зміну №4 від 01.09.14 р.). На момент звернення до суду із заявою про грошові вимоги до боржника, грошові вимоги забезпечуються коштами в розмірі 47 901,73 грн.

Однак, зазначає заявник, клієнти, в тому числі боржник, своє зобовязання щодо повернення запозичених грошових коштів не виконали, чим порушили охоронювані законом права та інтереси банку.

На підставі наведеного, ПАТ «ОТП Банк» просив суд визнати його грошові вимоги та включити їх до реєстру вимог кредиторів боржника в наступній черговості:

- 47 901,73 грн. як вимоги забезпечені заставою майна боржника;

- 2 436,00 грн. вимоги по сплаті судового збору, як вимоги першої черги;

- 163 550 719,08 грн., як вимоги четвертої черги;

- 12 575 136,48 грн., як вимоги шостої черги.

Арбітражним керуючим-розпорядником майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз», м. Львів разом з боржником розглянуто заяву ПАТ «ОТП Банк», м. Київ та повідомлено суд та заявника, що ці вимоги визнані частково в сумі 8 002 436,00 грн. з огляду на таке.

Кредитний договір був підписаний 05 липня 2011 року Банком, Боржником, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРО-СОЮЗ» (надалі-позичальник-1) та приватним акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» (надалі-позичальник-3) (надалі боржник, позичальник-1 та позичальник-3 разом-позичальники, клієнт).

В подальшому до кредитного договору підписувалися додаткові угоди, а саме: Договір про зміну 1 від 21 липня 2011 року, Договір про зміну 2 від 23 листопада 2011 року, Договір про зміну 3 від 27 лютого 2012 року, Договір про зміну 4 від 01 серпня 2012 року, Договір про зміну 5 від 31 серпня 2012 року, Договір про зміну 6 від 14 вересня 2012 року, Договір про зміну 7 від 28 березня 2013 року, Договір про зміну 8 від 28 серпня 2013 року, Договір про зміну 9 від 01 жовтня 2013 року, Договір про зміну 10 від 29 жовтня 2013 року, Договір про зміну 11 від 09 січня 2014 року, Договір про зміну 12 від 26 лютого 2014 року, Договір про зміну 13 від 07 березня 2014 року, Договір про зміну 14 від 28 березня 2014 року, Договір про зміну 14 від 28 березня 2014 року, Договір про зміну 15 від 04 червня 2014 року, Договір про зміну 16 від 03 липня 2014 року, Договір про зміну 17 від 15 серпня 2014 року, Договір про зміну 18 від 01 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору.

З викладеного вище вбачається, що істотними умовами будь-якого кредитного договору та, зокрема, Кредитного договору, є розмір (сума) кредитних коштів, які надаються кредитором позичальнику, та точний розмір процентів за їх користування (або ж механізм розрахунку процентної ставки станом на будь-який момент дії Кредитного договору).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України, яка викладена в ухвалі від 02 червня 2010 року у справі № 6-5257св10.

Однак, як вбачається зі змісту кредитного договору, сторонами кредитного договору не було досягнуто згоди з усіх істотних умов даного договору, зокрема, щодо розміру кредитних коштів, які надаються банком позичальникам за кредитним договором, та розміру процентів за їх користування, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 кредитного договору розмір процентної ставки може становити будь-яке числове значення в межах від 0,000001 до 100,000001 процентів річних.

Відповідно до ст. 6 кредитного договору розмір процентів визначається сторонами в кредитному договорі та/або заяві про надання банківської послуги відносно кожної з банківських послуг, надання якої було письмово погоджене між сторонами.

Відповідно до ст. 28.1.8.1. кредитного договору процентна ставка у гривнях встановлюється сторонами у заяві про надання банківської послуги по відношенню до кожного траншу.

Згідно зі ст. 1 кредитного договору заява про надання банківської послуги - це письмовий(і) документ(и), суттєво за формою, яка наведена в кредитному договорі, що подається клієнтом банку в порядку, передбаченому кредитним договором, для цілей отримання банківської послуги, включає кредитну заявку, заяву для отримання документарних інструментів, платіжне доручення у випадку використання щвердрафту, реєстр векселів, інше.

Згідно зі ст. 1 кредитного договору сторонами кредитного договору є банк та клієнт.

Відповідно до преамбули до кредитного договору клієнтом є всі та кожна з юридичних осіб, що зазначені в п. 6 кредитного договору.

Відповідно до п. 6 кредитного договору клієнтом банку за кредитним договором є всі три юридичні особи: боржник, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРО-СОЮЗ» та Приватне акціонерне товариство «АГРО-СОЮЗ».

Відповідно до ст. 34.1 кредитного договору (в останній редакції) генеральний ліміт (максимально допустимий розмір заборгованості клієнта перед банком) дорівнює 142 650 000,00 грн. В попередніх редакціях кредитного договору також встановлювався максимально допустимий розмір заборгованості кожної юридичної особи клієнта перед банком окремо. В той же час, в жодній редакції кредитного договору не встановлювався конкретний розмір (сума) кредитних коштів, які б надавалися банком будь-якій з юридичних осіб кієнта в межах того чи іншого кредитного траншу.

Однак, генеральний ліміт відображає всього лиш максимально можливу суму коштів, що може бути надана тій чи іншій юридичній особі-клієнту, тоді як конкретна сума позики за кредитним договором може дорівнювати генеральному ліміту, а може й бути меншою за нього. Встановлення генерального ліміту не дає можливості визначити конкретно отриману суму кредитних коштів, у зв'язку з чим очевидним є те, що конкретний розмір суми позики за кредитним договором та генеральний ліміт є абсолютно різними за своєю правовою природою поняттями.

Як вбачається зі змісту ст. 19 кредитного договору, конкретний розмір кредитних коштів (сума позики), які надаються банком клієнту у кожному транші, визначаються у заяві про надання банківської послуги.

Відповідно до ст. 17 кредитного договору кредитний договір може бути змінений та/або доповнений за взаємною згодою сторін. Всі зміни та доповнення до кредитного договору повинні бути здійснені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені відбитками печаток (у випадку наявності) сторін.

Із зазначеного можна зробити висновок, що документ під назвою «Договір про надання банківських послуг № СЯ 11-171/300-1 від 05 липня 2011 року», а також вісімнадцять договорів про зміни до нього, що підписані чотирма сторонами (юридичними особами-клієнтом) не містить інформації про конкретний розмір суми позики за кредитним договором. Натомість, зазначений документ передбачає, що конкретна сума позики за кредитним договором вказується у заявах про надання банківської послуги, які, будучи частиною кредитного договору, в силу положень ст. 207 ЦК України та ст. 181 ГК України, а також в силу положень самого кредитного договору, мали бути підписані всіма чотирма сторонами кредитного договору.

Отже, з викладеного вище вбачається наступне:

1. в основному тексті кредитного договору відсутні будь-які положення щодо конкретного розміру процентів, які мають сплачуватися позичальниками за користування кредитом. Розмір процентів визначається виключно у заявах про надання банківської послуги.

2. в основному тексті кредитного договору встановлюється лише гранична (максимальна) межа суми кредиту, яка може бути отримана позичальниками. В той же час, факт отримання тієї чи іншої суми кредитного траншу, а також розмір таких кредитних траншів, що отримуються позичальниками, визначається виключно в заявах про надання банківської послуги.

3. як вбачається зі змісту кредитного договору, кожна заява про надання банківської послуги (яка має бути невід'ємною частиною кредитного договору), повинна бути підписана усіма (чотирма) сторонами кредитного договору. Сторонами кредитного

договору є чотири юридичні особи, а саме: банк, боржник, позичальник-1 та позичальник-3. У зв'язку з цим кожна заява про надання банківської послуги повинна була містити підписи та печатки банку, боржника, позичальника-1 та позичальника-3.

4. Кредитний договір може вважатися дійсним лише у разі, якщо усі чотири сторони кредитного договору, а саме: банк, боржник, позичальник-1 та позичальник-3 досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру отриманих кредитних коштів та процентів за користування ними.

Однак, як вбачається зі змісту заяв про надання банківської послуги (надалі-кредитні заявки), кредитні заявки на отримання кредитних коштів, так само як і зміни до цих кредитних заявок, підписувалися банком з одного боку та лише однією юридичною особою-позичальником, на користь якої мав бути перерахований відповідний кредитний транш, з іншого боку. Двома іншими позичальниками, всупереч численним вищезазначеним вимогам кредитного договору, кредитні заявки не підписувалися.

Зазначене свідчить про те, що при підписанні кредитного договору сторони (банк та позичальники) не дійшли згоди щодо двох ключових істотних умов кредитного договору: суми кредитних коштів, які за кожним траншем будуть отримуватися кожним із позичальників, та розміру процентів за користування ними.

Крім того, в жодному іншому правочині та/або документі (листах, факсах, актах, протоколах тощо) сторони кредитного договору ніяким чином в чотиристоронньому порядку не узгоджували дві вищезазначені істотні умови кредитного договору.

Зазначене свідчить про те, що сторони кредитного договору (банк та позичальники) не дійшли згоди щодо двох ключових істотних умов кредитного договору: суми кредитних коштів, які за кожним траншем будуть отримуватися кожним із позичальників, та розміру процентів за користування ними.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2011 року №11, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо.

Крім цього, відсутні будь-які підстави стверджувати, що даний кредитний договір станом на сьогодні виконаний його сторонами, адже кредитні кошти, які перераховувалися банком на користь позичальників, були перераховані на підставі кредитних заявок, які підписувалися лише двома юридичними особами, тоді як власне кредитний договір був підписаний чотирма юридичними особами. Тобто, відсутні будь-які підстави стверджувати, що кредитні заявки, якими встановлювався розмір отриманих грошових коштів позичальниками та розмір процентів за користування такими грошовими коштами, є частиною саме кредитного договору. Адже, для того, щоб набути статусу частини кредитного договору (тобто документа, яким кредитний договір змінюється або доповнюється), такі кредитні заявки мали бути підписані та погоджені чотирма юридичними особами-сторонами кредитного договору.

Виходячи з того, що кредитні заявки, які підписувалися позичальниками, не можуть вважатися частиною кредитного договору, будь-які кошти, які перераховувалися позичальникам на підставі цих кредитних заявок, не можуть вважатися такими, що перераховані позичальникам на виконання кредитного договору. Як наслідок, не можна стверджувати, що кредитний договір був виконаний його сторонами.

Таким чином, наявні всі, передбачені чинним законодавством України, умови, які свідчать про те, що Кредитний договір є неукладеним (невчиненим).

Враховуючи вищенаведене, та те, що позичачальники та, зокрема, боржник, отримували кредитні кошти не на підставі

кредитного договору, а вимоги банку до боржника ґрунтуються саме на підставі кредитного договору, заборгованість по відсоткам, а також пеня за несвоєчасне повернення відсотківта кредиту, були нараховані банком виходячи саме з умов кредитного договору, солідарна відповідальність боржника перед банком за належне виконання кожним з позичальників зобов'язань за кредитним договором грунтується (виходячи зі змісту заяви банку), виключно на положеннях кредитного договору, то визнанню підлягають виключно грошові вимоги банку до боржника у розмірі 8 000 000,00 грн., тобто у розмірі основної суми заборгованості боржника перед банком (суми, фактично наданої банком боржнику).

Щодо підстав недійсності договору застави.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком з одного боку та боржником, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «АГРО-СОЮЗ» і Приватним акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» з іншого боку було укладено договір застави № РЬ 11-287/300 від 05 липня 2011 року. В той же час, як було обґрунтовано вище, кредитний договір є неукладеним. Як вбачається з вищезазначеного, договір застави був укладений з метою забезпечення належного виконання договору (Кредитного договору), який є неукладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Станом на момент укладення Договору застави було відсутнє основне зобов'язання, в забезпечення виконання якого було укладено договір застави. Тому договір застави, який укладений в забезпечення зобов'язань за кредитним договором, що є неукладеним, суперечить вимогам цивільного законодавства щодо застави майна, що є підставою його недійсності. Тобто, договір застави, який за своєю правовою природою є акцесорним (додатковим) зобов'язанням по відношенню до зобов'язань за кредитним договором, забезпечуючи виконання неукладеного договору, є недійсним.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України від 12 листопада 2013 року у справі № 910/7500/13.

Таким чином, розпорядником майна та боржником правомірно заявлені грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ВП Агро-Союз» у розмірі 176 173 757,29 грн. визнаються частково у розмірі 8 000 000,00 грн. та підлягають включенню у цьому розмірі до реєстру вимог кредиторів боржника до четвертої черги задоволення. Крім того, до реєстру вимог кредиторів підлягають включенню до першої черги задоволення витрати на оплату судового збору у розмірі 2 436,00 грн.

Однак, 14.01.16 р. на адресу господарського суду від ТзОВ «ФК «Кавертон» надійшла заява про заміну кредитора у справі №914/3604/15 про банкрутство ТзОВ «ВП «Агро-Союз», а саме замінити ПАТ « ОТП Банк» на ТзОВ «ФК «Кавертон» та визнати грошові вимоги ТзОВ «ФК «Кавертон» до ТзОВ «ВП «Агро-Союз» на суму 8 002 436,00 грн. Вказану заміну просить провести на підставі наступних договорів.

21 грудня 2015 року між Банком та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Поліс», , укладено договір про відступлення права вимоги (надалі-договір відступлення права вимоги-1), відповідно до якого до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Поліс» перейшло право вимоги до боржника, зокрема, за зобов'язаннями, які виникли на підставі кредитного договору в розмірі 13 926 626,98 грн. При цьому, як вбачається зі змісту договору відступлення права вимоги-1, до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Поліс» перейшло право вимоги до позичальника-1 за кредитним договором в сумі 164 564 727,98 грн. та до позичальника-3 в сумі 68 877 688,50 грн.

Факт переходу відповідного права вимоги до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Поліс» підтверджується Актом приймання-передачі від 21 грудня 2015 року.

24 грудня 2015 року між ОСОБА_1 з обмеженого відповідальністю «Фінансова компанія Поліс» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компані Кавертон», (надалі-кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та права вимоги за договорами забезпечення (надалі договір відступлення права вимоги-2), відповідно до якого до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кавертон» перейшло право вимоги до боржника, зокрема, за зобов'язаннями, які виникли на підставі кредитного договору в розмірі 13 926 626,98 грн. При цьому, як вбачається зі змісту договору відступлення права вимоги-2, до нового кредитора перейшло право вимоги до позичальника-1 за кредитним договором в сумі 164 564 727,98 грн. та до позичальника-3 в сумі 68 877 688,50 грн.

Факт переходу відповідного права вимоги до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кавертон» підтверджується Актом приймання-передачі від 24 грудня 2015 року.

Крім цього, між банком та боржником було укладено договір поруки 8К 13-411/300 від 28 серпня 2013 року (надалі-договір поруки»), відповідно до якого боржник поручився перед банком за виконання позичальником-1 та позичальником-3 зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 4 договору поруки боржник відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і позичальник-1 та позичальник-3, в таких же порядку і строках, що і позичальник-1 та позичальник-3.

При цьому за договором № 1 відступлення прав за договорами поруки від 21 грудня 2015 року, укладеним між банком та ТзОВ «ФК «Поліс», та за договором № 1 відступлення прав за договорами поруки від 24 грудня 2015 року, укладеним між ТзОВ «ФК «Поліс» та кредитором, до кредитора перейшло право вимоги в т.ч. за договором поруки.

Факт переходу відповідного права вимоги до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФК «Поліс» та кредитора відповідно підтверджується Актом приймання-передачі від 21 грудня 2015 року та Актом приймання-передачі від 24 грудня 2015 року.

21 грудня 2015 року між банком та ТзОВ «ФК «Поліс» було укладено договір №3 відступлення прав за договорами застави (надалі-договір відступлення прав за договорами застави-1), відповідно до якого банк відступає, а ТзОВ «ФК «Поліс» набуває всі права банку, які належать останньому як заставодержателю за договором застави PL 11-287/300 від 05 липня 2011 року, який був укладений між банком з одного боку та позичальниками з іншого боку (надалі-«договір застави»).

21 грудня 2015 року на підтвердження переходу права вимоги за договором застави між ТзОВ «ФК«Поліс» та банком було укладено Акт приймання-передачі документації.

24 грудня 2015 року між ТзОВ «ФК «Поліс» та кредитором укладено договір №3 відступлення прав за договорами застави (надалі-«договір відступлення прав за договорами застави-2»), відповідно до якого ТзОВ «ФК «Поліс» відступає, а кредитор набуває всі права ТзОВ «ФК «Поліс», які належать останньому як заставодержателю за договором застави.

Факт переходу відповідного права вимоги до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФК «Кавертон» підтверджується Актом приймання-передачі від 24 грудня 2015 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів боржника, враховуючи проведену заміну, правомірно включено грошові вимоги ТзОВ «ФК «Кавертон» в сумі 8 002 436,00 грн., що дає можливість суду в порядку ст. 25 ГПК України, задоволити заяву ТзОВ «ФК «Кавертон» про заміну кредитора у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених ТзОВ «ФК «Кавертон» кредиторських вимог до боржника в сумі 106 236 439,04 грн.

Розглянувши заяву кредитора, заслухавши пояснення арбітражного керуючого-розпорядника майна, дослідивши матеріали справи, керуючись ст. 23,25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.25,86 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Залучити до участі у справі №914/3604/15 правонаступника ПАТ «Апекс-Банк» (первісного кредитора) - ТзОВ ФК «Кавертон», м. Київ (нового кредитора).

2. Залучити до участі у справі №914/3604/15 правонаступника ПАТ «ОТП-Банк» (первісного кредитора) - ТзОВ ФК «Кавертон», м. Київ (нового кредитора).

3. Задоволити заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФК «Кавертон» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська,129; ) про визнання кредиторських вимог.

4. Включити грошові вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ФК Кавертон», (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська,129; ) в розмірі 106 236 439,04 грн. до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Агро-Союз», м. Львів.

Суддя Чорній Л.З.