КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/26157/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Марченко А.І. довіреність № б/н від 20.10.15

від відповідача: Жигало О.С. довіреність № 30-ЖО від 28.01.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року

у справі №910/26157/15 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суперщіткка"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 1 022 214,78 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суперщіткка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 1 022 214,78 грн., з яких: сума основного боргу у сумі 943 825,20 грн., пені у сумі 109 380,29 грн., 3% річних у сумі 10 938,03 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 24 622,51 грн. (а.с. 5-7).

18 листопада 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Суперщіткка", з огляду на погашення Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" частини боргу у сумі 109 656,36 грн. подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивачем зменшено суму основного боргу до 843 168,84 грн., а також з огляду на збільшення періоду прострочення збільшено розмір договірної пені до 148 566,76 грн. та 3% річних до 14 856,67 грн. (а.с. 68).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі № 910/26157/15 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення 834 168, 84 грн. заборгованості, 14 580, 82 грн. пені, 19 185,88 грн. інфляційних втрат, 1 988,29 3% річних, у решті позовних вимог відмовлено (а.с. 86-91).

28 грудня 2015 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15, в якій просить скасувати рішення та припинити провадження у справі (а.с.96-97).

15 січня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/26157/15 апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 94-95).

28 січня 2016 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця", повторно звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 року апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 передано для розгляду головуючому судді Чорногуз М.Г.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04 лютого 2016 року для розгляду апеляційної скарги у справі №910/26157/15 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Мальченко А.О., Агрикової О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05 лютого 2016 року апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Мальченко А.О., Агрикової О.В., справу призначено до розгляду на 23 лютого 2016 року.

Представник Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" в судовому засідання 23 лютого 2016 року надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 та припинити провадження у справі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Суперщіткка" в судовому засідання 23 лютого 2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

25 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суперщітка" (далі - позивач, Виконавець) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (далі - відповідач, Замовник) укладено Договір № ПЗ/Л-15240/НЮ (далі - Договір) (а.с. 10-14).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов'язується, згідно умов та положень даного Договору, надавати послуги прибирання приміщень та територій (надалі - послуги прибирання) вокзалів станцій Козятин, Фастів, Біла Церква та Роток, Хмельницький, Вінниця (надалі-кінцеві одержувачі послуг) згідно з переліком видів, обсягів та вартості послуг визначених окремо для кожного кінцевого одержувача послуг в Додатках №1, №2, №3, №4, №5 та переліку послуг по прибиранню визначених окремо для кожного одержувача послуг в Додатках №6, №7, №8, №9, №10, які є невід'ємною частиною Договору, а Замовник зобов'язується їх прийняти та своєчасно оплатити.

Відповідно до п. 1.2. Договору кінцевими одержувачами послуг Замовника є відокремлені підрозділи: вокзали станцій Козятин, Фастів, Біла Церква та Роток, Хмельницький, Вінниця.

Згідно з п. 3.1. Договору, вартість послуг Виконавця визначається сторонами в щомісячних рахунках-фактурах та Актах наданих послуг, підписаних кінцевим одержувачем послуг Замовника і Виконавцем (для кожного одержувача послуг окремо).

Відповідно до п. 3.2. Договору сторони погоджуються, що загальна вартість послуг прибирання визначених приміщень та територій Замовника становить: 943 825,20 грн. без ПДВ згідно протоколу погодження договірної ціни (Додаток №11), що є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 11.1. Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і вступає в дію з 01.03.2015 р. і діє до 01.04.2015 р.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За правилами ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктами 4.1. - 4.3. Договору сторони погодили, що оплата за надані послуги проводиться кінцевим одержувачем послуг Замовника не пізніше 25 банківських днів наступного місяця, згідно актів надання послуг (для кожного кінцевого одержувача послуг окремо), підписаних уповноваженими представниками обох Сторін та рахунку-фактури, виставленого Виконавцем. Кінцевий одержувач послуг повинен підписати акт надання послуг протягом трьох робочих днів з дати подання його Виконавцем. Виконавець виставляє кінцевому одержувачу послуг Замовника рахунок за надані послуги на протязі 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання Сторонами відповідного Акту. Кінцевий одержувач послуг вказує в своєму платіжному дорученні номер і дату цього Договору, номер і дату рахунку, що підлягає оплаті.

Позивач свої зобов'язання за Договором на загальну суму 943 823,20 грн. виконав належним чином, що підтверджується Актом прийому-здачі виконаних робіт № 43 від 31.03.2015 р. на ст. Вінниця за період з 01 березня по 31 березня 2015 р. загальною вартістю 204 826,36 грн. без ПДВ; Актом прийому-здачі виконаних робіт № 44 від 31.03.2015 р. на ст. Хмельницький за період з 01 березня по 31 березня 2015 р. загальною вартістю 199 514,28 грн. без ПДВ; Актами прийому-здачі виконаних робіт від 31.03.2015 р. № 45, № 46, № 47 на ст. Козятин за період з 01 березня по 31 березня 2015 р. загальною вартістю 179 834,70 грн. без ПДВ, 180 203,94 грн. без ПДВ та 179 443,92 грн. без ПДВ відповідно (а.с. 15-19).

28 квітня 2015 року позивач направив відповідачу вимогу № 28/1, у якій просив виконати зобов'язання за Договором в частині сплати заборгованості у сумі 744 310,92 грн. у термін передбачений п. 4.1 Договору, а саме до 07 травня 2015 року (а.с. 20-21).

09 вересня 2015 року позивач направив відповідачу вимогу № 09/1, у якій зазначав, що попередню вимогу № 28/1 від 28.04.2015 р. відповідач залишив без реагування, а тому позивач просив виконати зобов'язання за Договором щодо оплати заборгованості на суму 943 825,20 грн. (а.с. 22).

Направлення вказаного листа разом з рахунками фактурами підтверджується описом вкладення у цінний лист № 23357366 та поштовим чеком № 2310 від 10.09.2015 р. (а.с. 23).

Проте відповідач вказаний лист залишив без реагування, своє грошове зобов'язання за Договором не виконав, що і стало підставою для звернення з позовом.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що. рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги з транспортування природного газу. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду України, від 29.09.2009, № 37/405|3-3902к09.

Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 18 листопада 2015 року, у якій позивач зазначав про сплату відповідачем частини боргу у сумі 109 656,36 грн., станом на момент розгляду справи у суді першої інстанції сума заборгованості відповіча складала 834 168,84 грн.

З огляду на викладене вище, а також відсутність доказів належної оплати за Договором, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 834 168,84 грн.

За приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що у випадку прострочення Замовником строків оплати, Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє Замовника від проведення передбачених Договором розрахунків.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, відповідачу за порушення зобов'язань за Договором нараховано 148 566,76 грн. пені, 24 655,51грн. втрат від інфляції та 14 856,67 грн. 3 % річних.

Враховуючи обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції те, що умовами п. 4.1. Договору, встановлено порядок і строки оплати за надані послуги та відповідно до якого оплата за надані послуги проводиться кінцевим одержувачем послуг Замовника не пізніше 25 банківських днів наступного місяця, згідно актів надання послуг (для кожного кінцевого одержувача послуг окремо), підписаних уповноваженими представниками обох Сторін та рахунку-фактури, виставленого Виконавцем, відтак, відповідач мав можливість оплатити надані послуги позивачу тільки після направлення позивачем таких рахунків.

Оскільки рахунки-фактури на оплату послуг за Договором позивачем направлено лише 10.09.2015 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 23357366 та поштовим чеком № 2310 від 10.09.2015 р. (а.с. 23), а інших доказів направлення рахунків-фактур відповідачу позивачем суду не надано, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням строків поштового перебігу та 25-денного строку оплати, передбаченого п. 4.1. Договору, законним та обґрунтованим є нарахування сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат з 21.10.2015 р. (з 26-го банківського дня після отримання рахунків).

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що на момент подачі позову (05.10.2015 р.) строк сплати за договором не настав.

Враховуючи викладене та те, що станом на 21.10.2015 р. розмір заборгованості відповідача становив 834 168,84 (з урахуванням оплат у розмірі 109 656,36 грн., здійснених 19.10.2015 р.), судом виконано власний розрахунок відповідно до якого за період з 21.10.2015 р. по 18.11.2015 р.:

- сума інфляційного збільшення боргу складає 19 185,88 грн. (індекс інфляції 1.0023%);

- сума 3% річних за 29 днів прострочення (з 21.10.2015р. по 18.11.2015 р.) складає 1988,29 грн.;

- сума пені за 29 днів за договором складає 14 580,82 грн. (в період з 21.10.2015 р. по 18.11.2015 р. (розмір облікової ставки НБУ - 22%).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 834 168,84 грн. заборгованості, 14 580,82 грн. пені, 19 185,88 грн. інфляційних втрат та 1 988,29 грн. 3 % річних є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані, а відтак є такими, що підлягають задоволенню. Решта позовних вимог є такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 ГПК України доказів, які могли б стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі № 910/26157/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 03 грудня 2015 року у справі №910/26157/15 залишити без змін.

3.Справу № 910/26157/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко