ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016 р. Справа №917/1800/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1О.(після перерви на з'явився)

від відповідача: Дрозд.О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет",

вул. Занасипський шлях, 4, м. Кременчук Полтавської області, 39618

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал",

пров. Г. Бреста, 35А, м. Кременчук, Полтавська область, 39602

про відшкодування 18 259,50 грн. збитків, завданих забрудненням земель, -

В С Т А Н О В И В :

Виробничо-будівельне колективне підприємство "Рассвет" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" про відшкодування 18 259,50 грн. збитків, завданих забрудненням земель, розмір збитків визначено комісією, ОСОБА_2 якої затверджено розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації №149 від 18.06.2015р. "Про затвердження акту з визначення та відшкодування збитків".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.08.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.09.2015 р.

10.09.2015 року до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання б/н про зупинення провадження у справі з посиланням на те, що в Полтавському окружному адміністративному суді розглядається справа №816/3994/15 за адміністративним позовом КП "Кременчукводоканал" до Кременчуцької РДА, третя особа - ВБКП "Рассвет" про визнання протиправним та скасування розпорядження №149 від 18.06.2015р. "Про затвердження акту з визначення та відшкодування збитків", на підставі якого позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.09.2015 року провадження у справі було зупинено та зобов'язано учасників процесу повідомити господарський суд Полтавської області про результати розгляду справи №818/3994/15 та набрання законної сили рішенням по справі №818/3994/15.

17.12.2015 року до суду від позивача надійшло клопотання б/н про поновлення провадження у справі у зв'язку з прийняттям Харківським апеляційним адміністративним судом постанови від 02.12.2015 року у справі №816/3994/15.

Ухвалою суду від 18.12.2015 р. поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.01.2016 р.

04.02.2016 р. відповідач надав суду письмові пояснення , в яких проти задоволення позову заперечує, зокрема вказує, що рішення господарського суду Полтавської від 10.06.2014 р. у справі №917/2487/13 (яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р.) є беззаперечним доказом про відсутність завдання КП "Кременчукводоканал" збитків на земельній ділянці площею 210 м2.

В судовому засіданні 04.02.2016 р. представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні, зазначив, що розмір збитків в сумі 18 259,50 грн. визначено комісією, ОСОБА_2 якої затверджено розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації №149 від 18.06.2015 р.

В судове засідання 17.02.2016 р. позивач явку уповноваженого представника не забезпечив.

Представник відповідача в судових засіданнях 04.02.2016 р. та 17.02.2016 р. проти задоволення вимог заперечував, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, посилаючись на відсутність підстав для відшкодування збитків та недоведеність факту їх спричинення.

Згідно статті 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчився, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Судом враховано рекомендації, викладені у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом встановлено не було. Суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Рішення виноситься після перерви оголошеної в судовому засіданні 04.02.2016 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, 26.05.2013 р. на території ВБКП "Рассвет" (навпроти АГНКС 1 по вул. Шишкіна, 31) сталася аварійна ситуація (порив каналізаційного колектору). ОСОБА_2 обставина підтверджується актом санітарно-епідеміологічного обстеження від 31.05.2013 р., складеним Кременчуцьким міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Полтавській області за участю представників сторін (а.с. 22).

Каналізаційний колектор від СП-1 (вул. Леонова-1В) до каналізаційних очисних споруд (с. Мала Кохнівка) належить відповідачу та ним не заперечується.

Зазначений колектор проходить через земельну ділянку, власником якої є ВБКП "Рассвет", що підтверджується державним актом на право власності на землю та кадастровим планом земельної ділянки, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру належна позивачу земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий №:06:000:0003 площею 7,5004 гектарів віднесена до категорії земель "Землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення", тобто не є ділянкою сільськогосподарського призначення.

Між позивачем та відповідачем відсутні договірні правовідносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до акту від 31.05.2013 року (а.с. 19), складеного за участю головного спеціаліста Кременчуцького міськрайонного управління Держсанепідемслужби у Полтавській області ОСОБА_3, відповідачем були проведені профілактичні заходи з знезараження забрудненої території стічними водами. У вказаному акті зазначено, що знезараження проводилося на орієнтовній площі 210 м.кв.

На підставі згаданого акту санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта забруднення земель ВБКП "Рассвет" від 31.05.2013 р. було направлено відповідачу припис про проведення заходів по очищенню та знезараженню забрудненої стічними водами території.

03.06.2013р. згідно постанови у справі про адміністративне порушення на в.о. начальника цеху водовідведення КП "Кременчукводоканал" накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 204,00 грн., у зв'язку з тим, що фахівцями цеху водовідведення КП "Кременчукводоканал" не проведені роботи по очищенню та знезараженню частини території підприємства позивача по вул. Занасипський Шлях, 4 та прилеглої до неї території, яка була забруднена стічними водами в результаті аварії на колекторі міської каналізації 26.05.2013 р., що є порушенням п. 2.21 "Державних санітарних правил та норм утримання територій населених місць" ДСанПІН № 145 від 17.03.2011р., статті 7 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення".

Рішенням господарського суду Полтавської від 10.06.2014 р. у справі №917/2487/13, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет" до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" про стягнення 86296,00 грн., з підстав його необґрунтованості. Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. у справі №917/2487/13, рішення господарського суду Пол тавської від 10.06.2014р. у справі №917/2487/13, залишено в силі. В обґрунтування вказаного позову позивач посилався на висновок експертного будівельно-технічного дослідження №129-13, складений 25.10.2013р. експертом ОСОБА_4 Вказаним рішенням встановлено, що дійсно 26.05.2013р. на території ВБКП "Рассвет" (навпроти АГНКС 1 по вул. Шишкіна, 31) сталася аварійна ситуація (порив каналізаційного колектору), що підтверджується актом санітарно-епідеміологічного обстеження складеним третьою особою за участю представників сторін. У складеному позивачем акті від 04.06.2013р., так і у висновку експерта, які були предметом доказування в зазначеній справі, відсутні будь-які відомості щодо меж, периметру забрудненої земельної ділянки, її схема з прив'язкою до місцевості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність визначення площі забруднення.

В обґрунтування даних вимог позивач зазначає, що розмір збитків в сумі 18 259,50 грн. визначено комісією, ОСОБА_2 якої затверджено розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації №149 від 18.06.2015 р. (а.с. 33-37).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Нормами статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, зобов'язання щодо відшкодування шкоди, завданої у недоговірних правовідносинах, за своєю правовою природою є деліктним зобов'язанням.

За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 157 Земельного кодексу України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з пунктом 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають зокрема, понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, у Порядку визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості) (пункт 4 вказаного Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад.

На виконання вимог статей 152, 157 Земельного кодексу України та вказаного Порядку ВБКП "Рассвет" звернулось із заявою 25.03.2015 року до Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області для створення комісії та складання акту з визначення та відшкодування збитків спричинених КП "Кременчукводоканал" внаслідок забруднення земельної ділянки, що мало місце 26.05.2013 року.

На підставі досліджених документів Комісією складено ОСОБА_2 з визначення та відшкодування збитків спричинених КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради внаслідок забруднення земельних ділянок, що належать на праві власності ВБКП "Рассвет".

ОСОБА_2 встановлено, що 26 травня 2013 року, 15 квітня 2014 року та 23 жовтня 2014 року внаслідок аварії на каналізаційному колекторі КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради стічними водами спричинено забруднення земельних ділянок, які на праві власності належать ВБКП "Рассвет".

Згідно вказаного акту розмір шкоди від забруднення земельної ділянки площею 210 кв.м, які завдав КП "Кременчукводоканал" ВБКП "Рассвет" становить 18, 259, 50 грн.

Розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації від 18 червня 2015 року №149 зазначений ОСОБА_2 затверджено.

Вказаний акт та розпорядження у встановленому порядку незаконними не визнанні.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ВБКП "Рассвет" зазнало збитків внаслідок забруднення ґрунту земельної ділянки ВКБП "Рассвет" стічними (фекальними) водами, що мало місце 26.05.2013 р. з вини відповідача, які підлягають стягненню з останнього.

Згідно з нормами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

У відповідності до статті 49 ГПК України, судові витрати в частині сплати судового збору, понесені позивачем, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" (пров. Г. Бреста, 35А, м. Кременчук, Полтавська область, 39602, ідент. код 03361655) на користь Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет" (вул. Занасипський шлях, 4, м. Кременчук Полтавська область, 39618, ) 18 259,50 грн. збитків та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 23.02.2016 р.

Суддя Кульбако М.М.