РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016Справа №910/30371/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Київський метрополітен"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп"

про стягнення 490 757,89 грн.

Представники сторін:

від позивача: Костильов В.А. - представник за довіреністю № 169 від 25.12.2015 року;

від відповідача: Бондарчук Д.М. - представник за довіреністю № б/н від 22.07.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" стягнення 490 757,89 грн. збитків.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.08.2015 року між ним та відповідачем укладено договір на санітарне оброблення та аналогічні послуги (послуги з прибирання станцій клінінговою компанією).

Відповідно до умов договору надання послуг по договору мало здійснюватися в період з 01.09.2015 року до 31.08.2018 року.

Як зазначено позивачем, послуги по договору відповідачем не надавались.

У зв'язку з чим, звернувся до суду з вимогою про стягнення штрафу відповідно до п.7.3 договору в розмірі 6 963,00 грн., штрафу відповідно до пункту 7.4 - 417 779,92 грн., збитки відповідно до пункту 7.9 - 66 014,97 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.12.2015 року.

21.12.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2015 року.

В судовому засіданні 21.12.2015 року представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача виніс дане клопотання на розсуд суду.

Представник відповідача не виконав вимоги ухвали суду від 02.12.2015 року.

В судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2016 року.

25.01.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 25.01.2015 року представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів.

Представник позивача заперечував проти даного клопотання.

В судовому засіданні оголошено перерву до 09.02.2016 року.

В судовому засіданні 09.02.2016 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Представник позивача подав пояснення по справі.

Представник відповідача подав додаткові пояснення.

В судовому засіданні оголошено перерву до 15.02.2016 року.

В судовому засіданні 15.02.2016 року представник відповідача подав письмові пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

11.08.2015 року між до товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" (виконавець) та комунальним підприємством "Київський метрополітен" (замовник) укладено договір №386-Д-15 на санітарне оброблення та аналогічне послуги (послуги з прибирання станцій клінінговою компанією). В порядку та на умовах, визначених даним договором, виконавець зобов'язується на власний ризик, власними силами та засобами надавати замовнику послуги з санітарного оброблення (утримання) приміщень та послуги з оброблення (утримання) території прилеглої до станцій „Дарниця", „Чернігівська", „Лісова" (код ДК 016-2010 81.29.1 «Послуги щодо очищування, інші») протягом дії цього договору (надалі - послуги) відповідно до Технічних вимог з таблицями до них (додаток №1), які є невід'ємною частиною даного договору, а замовник зобов'язується приймати надані виконавцем послуги та оплачувати їх на умовах даного договору.

Згідно з п.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.1 договору, кількість та якість послуг, термін і місце надання та інші вимоги щодо надання послуг визначається Технічними вимогами (додаток №1), системою оцінки якості (додаток №4), Інструкцією (додаток №5), що є невід'ємними частинами договору.

Вартість послуг, що надаються виконавцем по даному договору визначається відповідно до розрахунку вартості видів послуг (додаток №2), який є невід'ємною частиною даного договору (п.2.2 договору).

Загальна вартість послуг по даному договору складає 3 580 970,76 грн., в т.ч. ПДВ (20%): 596 828,46 грн.

Згідно з п.10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31 серпня 2018 року, але у всякому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Надання послуг по цьому договору здійснюється в період з 01 вересня 2015 року до 31 серпня 2018 року.

Як зазначено позивачем, 02.09.2015 року з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. на станції «Чернігівська» працівники ТОВ «Імпел Гріффін Груп» були відсутні, послуги по договору не надавались.

03.09.2015 року на денну зміну (08 год. 00 хв. - 20 год. 00 хв.) працівники ТОВ «Імпел Гріффін Груп» не прибули на жодну із станцій.

Прибирання станцій «Дарниця», «Чернігівська», «Лісова» з 03.09.2015 року здійснюється силами працівників КП «Київський метрополітен».

У зв'язку з вищезазначеним позивачем, нараховано відповідачу штраф відповідно до пункту 7.3 договору в розмірі 6 963,00 грн., штраф відповідно до пункту 7.4 договору в розмірі 417 779,92 грн. та збитки відповідно до пункту 7.9 договору в розмірі 66 014,97 грн.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з журналів технічного нагляду по станціях «Дарниця», «Чернігівська», «Лісова» персонал відповідача знаходився на об'єктах для виконання своїх обов'язків згідно договору.

Також, з журналів вбачається, що 03.09.2015 року послуги з санітарного утримання на станціях відповідачем не надавались.

В наданих позивачем журналах технічного нагляду по станціях «Дарниця», «Чернігівська», «Лісова» містяться зауваження щодо роботи працівників відповідача.

Проте, відповідачем надано службові записки за період з 01.09.2015 року по 02.09.2015 року з яких вбачається, що працівники відповідача просять забезпечити належні умови праці у позивача, оскільки працівниками останнього здійснюються перешкоди в роботі (не дозволяють брати ключі від приміщень, які необхідно прибирати, не надавали закінчити роботу належним чином та ін., а також не дозволялось ходити на обідню перерву та в туалет).

03.09.2015 року відповідачем надано позивачу лист №2527/09/15 від 03.09.2015 року в якому просив, керуючись ст.. 651, 907 ЦК України, п. 11.1 договору розірвати договір за згодою сторін.

Факт отримання вищезазначеного листа позивачем підтверджується претензією №13/06-2355 від 23.09.2015 року.

Вищезазначеною претензією позивач вимагав від відповідача сплатити штраф відповідно до пункту 7.3 договору в розмірі 6 963,00 грн., штраф відповідно до пункту 7.4 договору в розмірі 417 779,92 грн. та збитки відповідно до пункту 7.9 договору в розмірі 66 014,97 грн.

Проте, з листа позивача №13/06-2731 від 29.10.2015 року вбачається, що відповідачем претензія за вих. №13/06-2355 від 23.09.2015 року не отримана, в зв'язку з чим КП «Київський метрополітен» направив до відома та врахування в подальшій робіт копію листа-претензії від 23.09.2015 № 13/06-2355.

Листом №13/06-2413 від 29.09.2015 року позивач направив відповідачу угоду про розірвання договору на санітарне оброблення та аналогічні послуги (послуги з прибирання станцій клінінговою компанією) від 11.08.2015 №386-Д-15.

Відповідно до п.7.1 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору, винна сторона несе відповідальність, визначену даним договором та чинним законодавством України.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі наявності не менше 10 порушень (по будь-якій станції окремо) виконавцем Технічних вимог надання послуг за місяць, що зафіксовано в акті здачі-приймання наданих послуг згідно з п.4.2 цього договору, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості послуг за відповідний місяць.

За односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх обов'язків по цьому договору, що зафіксовано в акті здачі-приймання наданих послуг виконавець сплачує штраф у розмірі 20% від щомісячної вартості послуг за кожний випадок порушення (п.7.4 договору).

Так, позивачем відповідно до п.7.3 договору нараховано штраф за виявлені порушення за вересень 2015 року в розмірі 6 963,00 грн.

Та, за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх обов'язків по договору з 03.09.2015 року по 23.09.2015 року нараховано штраф в розмірі 417 779,92 грн.

Сторонами до договору підписано систему оцінки якості надання послуг з санітарного утримання приміщень та послуг з утримання території (додаток №4 до договору №386-Д-15 від 11.08.2015р.). Дана система передбачає принцип та порядок оцінки працівниками замовника якості надання послуг виконавцем відповідно до Технічних вимог.

В додатку №4 зазначено, що відповідальні працівники замовника фіксують результати огляду в Журналі технічного нагляду (далі - журнал), згідно Інструкції від 07.04.14 №6-І/НГ, а вразі виявлення будь-яких порушень, що не були оперативно (протягом 5-20 хв) усунуті виконавцем на вимогу замовника і підлягають запису в журналі, сповіщають про це відповідальних працівників виконавця за контактним телефоном, обов'язково наданим виконавцем, та здійснюють відмітку про це в журналі, в також визначають термін усунення недоліку.

Як вбачається з журналів технічного нагляду по станціях «Дарниця», «Чернігівська», «Лісова» працівниками позивача зафіксовані зауваження, проте, не вказано терміни усунення таких недоліків та відсутні записи щодо сповіщення про це відповідальних працівників виконавця за контактним телефоном.

В додатку №4 передбачено, що першого числа кожного місяця, що слідує за звітним, відповідальна особа замовника надає дані про якість надання послуг виконавцем (наявність відмов від виконання своїх обов'язків, порушень та не усунених недоліків з вказанням конкретної дати, часу та суті порушення) начальнику структурного підрозділу замовника для підготовки узагальнених даних, що підлягають внесенню до акта здачі-прийняття наданих послуг.

В разі наявності у журналі своєчасно не усунених виконавцем недоліків та інших порушень Технічних вимог, або наявності обґрунтованих скарг пасажирів, що зафіксовані замовником в Акті здачі-прийняття наданих послуг, виконавець несе відповідальність відповідно до розділу 7 укладеного сторонами договору на надання послуг з санітарного утримання приміщень та послуг з утримання території.

Тобто, виконавець несе відповідальність відповідно до розділу 7 договору у разі фіксування порушень в Акті здачі-прийняття наданих послуг.

Як встановлено судом, Акт здачі-прийняття наданих послуг між сторонами не підписувався.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідальною особою замовника надано начальнику структурного підрозділу замовника дані про якість надання послуг виконавцем (наявність відмов від виконання своїх обов'язків, порушень та не усунених недоліків з вказанням конкретної дати, часу та суті порушення) для підготовки узагальнених даних, що підлягають внесенню до акта здачі-прийняття наданих послуг.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу згідно з п.7.3 договору в розмірі 6 963,00 грн. та штрафу згідно п.7.4 договору в розмірі 417 779,92 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача збитки відповідно до п.7.9 договору в розмірі 66 014,97 грн. нараховані з 03.09.2015 року по 23.09.2015 року, як незаплановані витрати КП «Київський метрополітен» на прибирання станцій.

Відповідно до п.7.9 договору передбачено, що виконавець зобов'язаний відшкодувати замовнику збитки (витрати або не одержані доходи), які виникли в наслідок порушення виконавцем умов даного договору.

Разом з тим, статтями 614, 906 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності).

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому згідно частини 2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з договору виконавець повинен був виконувати роботи за допомогою власних матеріалів. Тобто, всі витратні матеріали, що використовувались для виконання договору були придбані відповідачем за власні кошти. Витратні матеріали, необхідні для виконання договору були передані по акту списання товарів (№1894 від 31.08.15, №1925 від 31.08.15, №1946 від 31.08.15) уповноваженому представнику відповідача. Та, як зазначено відповідачем, вони не були забрані останнім.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем документів, прибирання здійснювалось за рахунок переведення працівників з інший об'єктів та станцій. Це підтверджує той факт, що нових робочих місць метрополітен не створював, персонал виконував аналогічні роботи на інших станціях. А тому, загальний фонд оплати праці не підвищувався, додаткових витрат метрополітен не поніс.

Із позову та наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що кошти на суму 66 014,97 грн., мають правову природу збитків.

Крім того, відсутній і причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача і заподіяною позивачу шкодою. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Тобто, причинно-наслідковий зв'язок між збитками та правопорушенням є залежністю факту настання майнової шкоди (та її розміру) від правопорушення, чи неналежного виконання зобов'язання. Це означає, що господарське правопорушення повинно передувати виникненню збитків.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відсутня встановлена належним чином вини відповідача в заподіянні позивачу збитків та не встановлено складу господарського правопорушення, необхідного для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як стягнення збитків, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків в розмірі 66 014,97 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, ст. 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.02.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий