ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016р. Справа№ 914/4249/15

За позовом: Приватного підприємства «Альфабудсервіс», с. Годовиця, Львівська область

до відповідача: Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 1 088 305 грн. 45 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, представник (довіреність від 10.11.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_3, представник (довіреність від 13.05.2015 р.)

Приватне підприємство «Альфабудсервіс», с. Годовиця, Львівська область звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 1 088 305 грн. 45 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 14.12.2015р. призначив розгляд справи на 11.01.2016 р. В судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду. За клопотанням представника сторони строк вирішення спору було продовжено на 15 днів до 26.02.2016 р.

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду. Позивач відповідно до умов даного договору виконав роботи на суму 883 446 грн. 89 коп., що підтверджується підписаним сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт Однак, відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості робіт виконав частково, на дату звернення до суду борг становив 633 115 грн. 85 коп. У звязку з порушенням строків оплати вартості робіт відповідачу нараховано пеню в сумі 39 374 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 35 905 грн. 47 коп., інфляційні втрати в сумі 379 869 грн. 53 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає 1 088 305 грн. 45 коп. заборгованості та судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Просив суд розстрочити виконання рішення суду згідно погодженого сторонами графіку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

10 липня 2013 р. між Приватним підприємством «Альфабудсервіс» (підрядник) та Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір підряду №10/07.

За цим договором замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивач) зобовязується власними силами та із своїх матеріалів виконати відповідно до умов цього договору роботи «Капітальний ремонт приміщень для клініки дрібних тварин по вул. К.Левицького, 65 у м. Львові, а замовник зобовязується прийняти та оплатити ці роботи.

Вартість робіт складає 952 971 грн. 26 коп. (п. 2.1. договору).

Відповідно до умов договору, позивач у 2013 році виконав роботи на суму 883 446 грн. 89 коп., що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2013 року від 01.08.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2013 р. форми КБ-3, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року від 10.10.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 р. форми КБ-3, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року від 25.11.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2013 р. форми КБ-3, актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 27.12.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. форми КБ-3. Зауважень до виконання у відповідача не було, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на вищевказаних документах та скріпленням їх печаткою.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що розрахунки по даному договору здійснюються в безготівковому порядку на підставі актів виконаних робіт протягом 14 календарних днів з моменту їх підписання.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем свого обовязку оплати вартості робіт, позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 633155грн. 85коп. несплаченої вартості виконаних робіт, 39 374 грн. 60 коп. пені, 35 905 грн. 47 коп. 3% річних, 379 869 грн. 53 коп. інфляційних втрат.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Пунктом 4 статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи актів приймання виконаних будівельних робіт типової форми №КБ-2в, відповідач підписав акти без зауважень.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт виконання робіт на загальну суму 883 446 грн. 89 коп.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Як встановлено судом, позивачем при оформленні позовної заяви в частині розміру позовних вимог, який підлягає до стягнення, було допущено помилку, зокрема, помилково вказана вартість робіт (основний борг) у розмірі 633 155 грн. 85 коп., натомість, як вбачається із обґрунтування розрахунків, наведених позивачем у позовній заяві та долучених до позовної заяви первинних документів, розмір основного боргу становив 633 115 грн. 85 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає основний борг у розмірі 633 115 грн. 85 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 7.2. договору в разі недотримання замовником п.п. 2.3., 2.4. цього договору, він сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано пеню в сумі 39 374 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 35 905 грн. 47 коп. та інфляційні втрати в сумі 379 869 грн. 53 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 633 115 грн. 85 коп. основного боргу, 39 374 грн. 60 коп. пені, 35 905 грн. 47коп. 3% річних, 379 869 грн. 53 коп. інфляційних втрат. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду слід зазначити наступне.

Право суду при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити його виконання передбачене п. 6 ст. 83 ГПК України.

При наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення. При цьому під розстрочкою виконання рішення суду слід розуміти виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вищенаведені обставини узгоджуються із правовою позицією Вищого господарського суду України викладеною у п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 р. № 9.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд вважає за можливе задоволити його та розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати щомісячно частини боргу у розмірі 100 417 грн. 21коп., починаючи з лютого 2016 року та по листопад 2016 року включно, та сплати 100 417 грн. 27 коп. у грудні 2016 року.

Задовольняючи клопотання, суд бере до уваги причини невиконання грошового зобовязання відповідачем та його складне матеріальне становище.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати (судовий збір) по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 256, 258, 267, 509, 526, 530, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст. 193, 230, 231, 232 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_1, м. Львів, вул. Пекарська, 50 (ідентифікаційний код 00492990) на користь Приватного підприємства «Альфабудсервіс», с. Годовиця, вул. Шевченка, 23, Пустомитівський район, Львівська область (ідентифікаційний код 23953493) 633 115 грн. 85 коп. основного боргу, 39 374 грн. 60 коп. пені, 35 905 грн. 47 коп. 3% річних, 379869грн. 53 коп. інфляційних втрат, 16 323 грн. 92 коп. судового збору з розстроченням виконання рішення суду шляхом сплати щомісячно частини боргу у розмірі 100 417 грн. 21 коп., починаючи з лютого 2016 року та по листопад 2016 року включно, та сплати 100 417 грн. 27 коп. у грудні 2016 року.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 17.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.