номер провадження справи 13/3/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 Справа № 908/26/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-виробниче підприємство Союзмаш, м. Запоріжжя

про стягнення 10 922,61 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 05/47 від 11.12.2015р.

від відповідача: не зявився.

Розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-виробниче підприємство Союзмаш про стягнення заборгованості в розмірі 10 922,61 грн. згідно договору на виконання підрядних робіт № 27/УЗ/14-97 від 03.09.2014р.

05.01.2016р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/26/16 та призначено до розгляду на 01.02.2016р.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. розгляд справи відкладено на 25.02.2016р., у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

До початку розгляду справи представник позивача заявив клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

25.02.2016р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві № 05/юд-634 від 30.12.2015р. та просить суд стягнути з відповідача 10 495,00 грн. основного боргу за договором на виконання підрядних робіт № 27/УЗ/14-97 від 03.09.2014р., 313,75грн. інфляційних витрат та 1 013,86 грн. 3% річних. Позовні вимоги засновані на приписах ст.ст.525, 526, 530, 625, 629, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 188, 193 ГК України та ст.ст. 12, 13, 15 ГПК України.

Відповідач в судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без участі його представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

Ухвали суду про порушення провадження у справі № 908/26/16 від 05.01.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 01.02.2016р. направлені Товариству з обмеженою відповідальністю Проектно-виробниче підприємство Союзмаш за адресою: 69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе,9 не повернулись до суду.

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що відповідач про дату, час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином у відповідності із приписами закону. Підстави неявки відповідача суду не відомі.

Суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами та поясненнями представника позивача в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ (Замовник), та Товариством з обмеженою відповідальністю Проектно-виробниче підприємство Союзмаш (Підрядник) був укладений договір на виконання підрядних робіт № 27/УЗ/14-97 від 03.09.2014р. (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач (Підрядник) зобов'язаний виконати роботи по монтажу талі електричної для ремонту скрубера, а позивач (Замовник) сплатити за виконані роботи встановлену умовами Договору вартість.

Згідно п. 2.1 Договору вартість робіт складає 34 980,90 грн.

Оплата за виконані роботи, згідно п. 5.1 Договору, здійснюється у наступному порядку: передплата 30 % - 10 495,00 грн. після підписання договору; остаточний розрахунок 70 % - 24 485,90 грн. впродовж 30 календарних днів з моменту підписання актів виконаних робіт.

На виконання умов Договору, позивачем на користь відповідача 06.04.2015р. було сплачено 30 % встановленої Договором вартості робіт у розмірі 10 495,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3118 від 06.04.2015р. та відповідною банківською випискою.

Відповідно до ч.4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувати йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно п. 11.4 Договору, Замовник залишає за собою право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення Підрядника, сплативши при цьому Підряднику за виконані об'єми робіт на момент розірвання договору.

Позивач скориставшись правом, передбаченим п. 11.4 Договору, направив рекомендованим листом на адресу відповідача відповідне повідомлення № 27/УЗ-0486 від 16.07.2015р. про розірвання договору в односторонньому порядку та повернення передплати, яке було отримане відповідачем 13.08.2015р., відповідно до повідомлення про вручення.

Таким чином, договір було розірвано з 13.08.2015р. і жодних робіт по Договору до моменту його розірвання відповідачем не розпочато.

Однак, сума передплати у розмірі 10 495,00 грн. відповідачем на користь позивача не повернута.

На адресу відповідача впПозивачем було направлено претензію № 04/ДМТС-736 від 09.09.2015 р. щодо повернення зазначеної суми передплати, однак відповіді на зазначену претензію відповідачем не надано.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, враховуючи вищезазначені норми законодавства, майно, а саме грошові кошти у сумі 10 495,00 грн., перераховані позивачем на користь відповідача, відповідно до умов договору, з моменту розірвання договору є таким, що зберігається у відповідача без достатньої правової підстави, а, отже, повинно бути повернуте Позивачу.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином; відповідач зобов'язаний повернути 10 495,00 грн. передплати на користь позивача.

Крім того, згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк у зобовязанні не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, вимога щодо повернення суми передплати була заявлена у повідомленні № 27/УЗ-0486 від 16.07.2015р. про розірвання договору.

Законодавством передбачено обов'язок боржника виконати обов'язок у семиденний строк з моменту пред'явлення вимоги.

Вищезазначене повідомлення було отримано відповідачем 13.08.2015р., а отже, семиденний строк для повернення передплати спливає 20.08.2015р., а, отже, розрахунок інфляційних нарахувань та 3 % річних здійснюється починаючи з 21.08.2015р.

Так, інфляційне збільшення суми заборгованості складає 313,75 грн., а 3% річних від суми заборгованості відповідача складають 113,86 грн.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 ГПК України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-виробниче підприємство Союзмаш 10 495,00 грн. основного боргу за договором на виконання підрядних робіт № 27/УЗ/14-97 від 03.09.2014р., 313,75грн. інфляційних витрат та 1 013,86 грн. 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-виробниче підприємство Союзмаш (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 9, ) на користь Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) 10 495 (десять тисяч чотириста девяносто пять) грн. 00 коп. основного боргу, 313 (триста тринадцять) грн. 75 коп. інфляційних нарахувань, 113.(сто тринадцять) грн. 86 коп. 3% річних та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повне рішення складено 02.03.2016р.

Суддя В.Г. Серкіз