РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016Справа №910/32262/15

За позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про виплату компенсації у розмірі 13 780, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі-відповідач) про виплату компенсації у розмірі 13 780, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем майнових авторських прав позивача шляхом незаконного використання музичних творів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

У судовому засіданні 21.01.2016 оголошувалась перерва до 18.02.2016 відповідно до ст.77 ГПК України.

17.02.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання, у якому просив суд відкласти розгляд справи у зв'язку із терміновим відрядженням до Господарського суду Луганської області.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У дане судове засідання представники сторін не з'явились, причин неявки суду не повідомили, однак про день, час та місце розгляду справи були неодноразово повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перше музичне видавництво» (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група» (далі - ліцензіат) укладено договір про надання виключної ліцензії №ПМИсуб 01/11-укр, умовами якого передбачено, що ліцензіар надає, а ліцензіат набуває в строк та в межах території право використання творів, які містяться в каталозі на умовах виключної ліцензії та право використання фонограм, які містяться в каталозі на умовах виключної ліцензії, що означає право ліцензіата на свій розсуд використовувати, дозволяти або забороняти використання третіми особами творів та фонограм.

Додатковою угодою до договору про надання виключної ліцензії №ПМИсуб 01/11-укр від 31.12.2010 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2014.

Відповідно до виписки з каталогу творів від 27.03.2014 на виконання умов договору №ПМИсуб 01/11-укр від 31.12.2010, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" набуло виключних майнових прав на використання наступного музичного твору:

- код НОМЕР_1, назва твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», автор музики - ОСОБА_3, ОСОБА_4; автор тексту - ОСОБА_3, ОСОБА_4; виконавець - ОСОБА_5, авторські права на твір 50 %.

Так, пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

01.01.2014 між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» (далі - видавник) укладено договір №АУ 002К про управління майновими авторськими правами, умовами якого передбачено, що видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами та твори та субвидані твори, що належать або протягом дії даного договору будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 8.3. договору, у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 (п. 11.1 договору).

01.01.2014 між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» укладено додаток №2 до договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014.

01.01.2014 між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» (далі - видавник) укладено додаткову угоду № 1 до договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014, якою сторони погодили, що організація здійснює на користь видавника попередню виплату винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського права, яка підлягає врахуванню після здійснення організацією розподілу винагороди, відповідно до встановлених правил, на підставі зареєстрованих (задекларованих) майнових прав, що належать видавнику.

Відповідно до п. 2 договору, авансовий платіж винагороди (роялті), визначений п. 1 даної додаткової угоди, складає 203 333, 33 грн.

Платіж встановлений п. 2 даної додаткової угоди, здійснюється організацією впродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту декларування видавником всіх належних йому майнових прав на об'єкти авторського права.

На виконання умов договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" надало декларації № 10.1 від 27.03.2014, щодо переданого в управління музичного твору, а саме:

- код НОМЕР_1; назва твору «ІНФОРМАЦІЯ_1»; автор музики - ОСОБА_3, ОСОБА_4; автор тексту - ОСОБА_3, ОСОБА_4; виконавець - ОСОБА_5, публічне виконання 50%, публічне сповіщення 50%;

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2014 до договору №АУ 002К від 01.01.2014, сторони підтвердили припинення договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами - 31.12.2014 відповідно до п. 11.1 названого договору.

Також, сторони дійшли згоди, що договір №АУ 002К залишається чинним щодо повноважень на судовий захист прав видавника, які буди порушені за період чинності договору №АУ 002К.

Отже, до майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Як зазначає позивач, актом фіксації № 02/03/14 від 02.07.2014, складеного представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами та відеозаписом публічного сповіщення на відеокамеру було встановлено, що у приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1 в якому здійснює господарську діяльністю Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, вільно розповсюджувались (публічно виконувались) музичні твори в ефірі телеканалу «М2», серед яких твір під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_5.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що використання відповідачем вищевказаного музичного твору у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами п. «а», статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

Як встановлено судом вище, на підтвердження факту використання відповідачем твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_5, у приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1 в якому здійснює господарську діяльністю Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, позивачем надано відеозапис публічного виконання, акт фіксації № 02/03/14 від 02.07.2014, а також фіскальний чек відповідача, оформлений у приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Так, в акті фіксації № 02/03/14 від 02.07.2014, позивачем зазначено, що в період часу з 12 год. 23 хв. по 12 год. 50 хв. зафіксований факт публічного виконання наступних музичних творів, зокрема твір під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_5, отже, порушення авторського права полягало у публічному виконанні музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу за допомогою наявного музичного обладнання.

При цьому, у наведеному вище акті фіксації зазначено, що твори використовуються для фонового озвучення приміщення закладу шляхом публічного виконання музичних творів.

У процесі провадження у справі судом здійснено дослідження наданих доказів, зокрема, відеозапису фіксації факту порушення відповідачем авторських прав, з приводу чого судом встановлено наступне.

З проведеного відеозапису вбачається, що такий запис проводився на літній терасі ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1 зокрема транслювання по телевізору відеокліпів в ефірі телеканалу «М2».

Разом з тим, проаналізувавши зміст договору № АУ 002К від 01.01.2014, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди).

Відповідну до розділу 5 види використання, договору № АУ 002К від 01.01.2014, організація отримала повноваження здійснювати колективне управління майновими правами видавника на наступні види використання об'єктів авторського права - «Публічне використання»: публічне виконання об'єктів авторського права як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, під час гастрольних заходів (на концертах) - як з платним так і безкоштовним входом, а також - в громадських місяцях при проведенні культурно-масових заходів; публічне виконання об'єктів авторського права за допомогою технічних пристроїв та процесів (не включаючи живе виконання виконавцем або колективом виконавців), у місцях здійснення господарської діяльності (підприємства торгівлі та послуг, розважальні заклади, заклади громадського харчування), а також в інших місцях - як з платним та і з безкоштовним входом, де присутні або можуть бути присутні особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих, незалежного від того, присутні вони в одному місці та в один і той же час або у різних місцях та в різний час.

У постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 11.11.2015 № 3-994гс 15 колегія суддів зазначила, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", публічним виконанням є подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час. Публічним сповіщенням (доведенням до загального відома) є передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Тож, суду необхідно встановити, за допомогою якого саме джерела (пристрою) відбувалося публічне виконання спірного твору, що є необхідним для розмежування поняття публічного виконання та публічного сповіщення і, відповідно, для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб'єктів авторського права саме з боку відповідача.

Отже, відповідно до умов договору № АУ 002К від 01.01.2014, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" отримала повноваження на здійснення колективного управління майновими правами Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" на використання об'єктів авторського права, а саме: право дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, лише шляхом публічного виконання.

Тобто, в даному випадку, з наданого позивачем відеозапису, проведеного на літній терасі ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2», вбачається транслювання по телевізору відеокліпів в ефірі телеканалу «М2», що за приписами ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", є публічним сповіщенням.

При цьому, з умов договору № АУ 002К від 01.01.2014, не вбачається отримання організацією повноважень здійснювати колективне управління майновими правами видавника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група") на використання об'єктів авторського права, шляхом публічного сповіщення, з урахуванням того, що законодавець розмежовує поняття публічне виконання та публічне сповіщення.

Водночас, при дослідженні наданого відеозапису, судом встановлено, що на початку відеозапису відбувається транслювання по телевізору відеокліпу гурту «ІНФОРМАЦІЯ_3» на пісню «ІНФОРМАЦІЯ_4» в ефірі телеканалу «М2», проте не вбачається звідки лунає пісня «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_5, оскільки такий відеозапис проводився на літній терасі ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2», що не виключає можливість звучання такого музичного твору з іншого закладу.

Таким чином, з наданих позивачем матеріалів суд унеможливлений дійти до беззаперечного висновку про використання відповідачем музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_5, саме у приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1 в якому здійснює господарську діяльністю Фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про виплату компенсації у розмірі 13 780, 00 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 09.03.2016.

Суддя Бондарчук В.В.