ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року Справа № 904/6916/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача ОСОБА_1, довіреність № 5/28-06 від 04.01.2016 р.

скаржника не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерниця», м.Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року по справі № 904/6916/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2.», с.Дослідне Дніпропетровської області

до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000 грн.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року у справі № 904/6916/13 (суддя Крижний О.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2.», с.Дослідне Дніпропетровської області до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ про стягнення заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000 грн. було відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерниця» м.Дніпропетровськ про заміну сторони по справі (а.с.242-243, т.1).

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення заяви, оскільки скаржником та позивачем укладений договір про відступлення права вимоги за рішенням господарського суду від 26.09.2013р. по цій справі, а не за основним зобов`язанням, що суперечить вимогам закону.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ «Зерниця» м.Дніпропетровськ, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом неправомірно відмовлено в задоволенні заяви, оскільки ст.25 ГПК України допускає заміну сторони кредитора або боржника, на будь-якій стадії судового процесу;

- господарський судом не застосовано до спірних відносин ст.ст.512, 514, 516 ЦК України;

- в зв`язку з вищевикладеним, до спірних відносин не були застосовані положення п.1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» щодо заміни сторони у зобов`язанні кредитора або боржника;

- також можливість заміни сторони у виконавчому провадженні передбачена ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначаючи, що чинним законодавством передбачена заміна кредитора або боржника саме у зобов`язанні; між позивачем та відповідачем у цій справі існували вексельні зобов`язання, отже, заміна кредитора мала відбутись шляхом передачі скаржнику векселю, чого в даних правовідносинах не відбулось. Така сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014р. по справі № 3-56гс14 та постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2014р. по справі № 923/945/13.

Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.22 ГПК України, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується витягом із пошукової системи сайту УДППЗ «Укрпошта» (а.с.16-17, т.2).

Скаржник також не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.22 ГПК України, про час та місце судового засідання повідомлявся апеляційним господарським судом належним чином, про що до матеріалів справи долучені відповідні докази (а.с.18, 19 - засвідчений належним чином реєстр поштових відправлень, витяг із пошукової системи УДППЗ «Укрпошта»).

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом; доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно зі ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи розглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Враховуючи, що позивача та скаржника було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції обмежений процесуальними строками розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду, який спливає, то апеляційну скаргу було розглянуто в цьому судовому засіданні (ст.ст.99, 105 ГПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника відповідача, присутнього в судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2013р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/6916/13 (суддя Крижний О.М.) було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2.», с.Дослідне Дніпропетровської області до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ про стягнення заборгованості за векселем в розмірі 1 000 000 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача 1 000 000 грн. заборгованості за векселем серії АА № 0897298 від 23.12.2008р. та 20 000 грн. судового збору (а.с.107-109).

Рішення господарського суду мотивовано фактом переходу до ТОВ «ОСОБА_2.» права вимоги за простим векселем серії АА № 0897298 від 23.12.2008р. по відношенню до КП «Дніпроводоканал» ДМР та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по повному та своєчасному погашенню пред`явленого векселя.

Доказів апеляційного та касаційного оскарження рішення господарського суду від 26.09.2013р. матеріали справи не містять. Отже, вищевказане судове рішення набрало законної сили (ст.115 ГПК України) та є обов`язковим.

08.10.2013р. на виконання зазначеного рішення господарським судом Дніпропетровської області був виданий наказ (а.с.115), який 10.10.2013р. був отриманий стягувачем ТОВ «ОСОБА_2.» нарочно (а.с.113).

14.10.2013р. постановою Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 40215500 з примусового виконання наказу № 904/6916/13 (а.134).

17.10.2013р. постановою Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зупинено виконавче провадження № 40215500 до розгляду по суті справи про банкрутство КП «Дніпроводоканал» ДМР № 904/397/13-г (а.с.135).

09.09.2015р. постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було скасовано постанову Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 17.10.2013р. (а.с.136).

16.09.2015р. до господарського суду Дніпропетровської області по цій справі звернувся відповідач зі скаргою на дії органів управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та за заявою про забезпечення позову щодо заборони Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчиняти будь-які виконавчі дії по виконанню наказу господарського суду від 08.10.2013р. по справі № 8904/6916/13 (а.с.120-121, 124-126). Зазначену скаргу було прийнято до розгляду ухвалою господарського суду від 18.09.2015р. (а.с.137).

07.10.2015р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі вищевказану скаргу відповідача було задоволено повністю, визнано недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про скасування процесуального документу від 09.09.2015р. у виконавчому провадженні № 40215500 (а.с.142-143).

18.12.2015р. до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про заміну сторони у справі звернулось ТОВ «Зерниця», м.Дніпропетровськ (а.с.154-156). Крім того, 18.12.2015р. позивачем по справі було подано клопотання в порядку ст..22 ГПК України щодо заміни сторони у справі (а.с.168-170). Зазначені заяву та клопотання було прийнято господарським судом до розгляду ухвалами від 21.12.2015р. (а.с.182, 183).

Зазначену заяву ТОВ «Зерниця» та клопотання позивача обґрунтовано тим, що 17.12.2015р. між позивачем ТОВ «ОСОБА_2.» с.Дослідне Дніпропетровської області («первісний кредитор» за договором, позивач по справі) та ТОВ «Зерниця» м.Дніпропетровськ («новий кредитор» за договором, скаржник) було укладено договір відступлення права вимоги № 17/12, відповідно до умов якого «первісний кредитор» відступив, а «новий кредитор» набув право вимоги, належне «первісному кредитору» та яке виникло до «боржника» Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (), що розташоване за адресою: 49000, м.Дніпропетровськ, вул.Червона, б.21-а, на загальну суму 1 020 000 грн. на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2013р. по справі № 904/6916/13, згідно із яким з боржника стягнуто на користь «первісного кредитора» заборгованість за векселем серії АА № 0897298 від 23.12.2008р.у розмірі 1 000 000 грн. та судовий збір у розмірі 20 000 грн. (п.1.1 р.1 договору (а.с.157-158).

Згідно з п.п.1-2-1.4 р.1 договору за цим договором «новий кредитор» одержав право замість «первісного кредитора» вимагати від «боржника» сплати грошових коштів, зазначених в п.1.1 цього договору в рамках виконавчого провадження № 40215500 відкритого 14.10.2013р. відповідною постановою державного виконавця на підставі наказу № 904/6916/13 від 08.10.2013р.; крім права, зазначеного в п.1.2 цього договору до «нового кредитора» від «первісного кредитора» перейшли інші права, якими «первісний кредитор» міг би скористатись для одержання від «боржника» заборгованості, зазначеної в п.1.1 цього договору; з цього договору випливає, що з моменту укладення даного договору «новий кредитор» займає місце «первісного кредитора» в праві вимоги до «боржника», що виникло з підстав, зазначених у договорі, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору; з моменту підписання цього договору «боржник» стає зобов`язаним здійснити свій обов»язок сплатити грошовий борг в сумі 1 020 000 грн. замість «первісного кредитора» «новому кредиторові».

Пунктом 2.1 р.2 цього договору передбачено, що за передане право вимоги до «боржника» у порядку визначеному цим договором, «новий кредитор» сплачує «первісному кредитору» суму, яка погоджується за взаємною угодою між «первісним кредитором» та «новим кредитором» та оформлюється додатковою угодою № 1 (додаток № 1) до цього договору; порядок та умови розрахунків між «первісним кредитором» та «новим кредитором» за відступлення права вимоги визначаються додатковою угодою № 1 до договору.

Пунктами 3.2, 3.3 р.3 договору встановлено, що «новий кредитор», підписуючи цей договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (копії та оригінали документів), пов`язана із стягненням з «боржника» заборгованості, зазначеної в п.1.1 цього договору, зокрема і та, що стосується стягнення заборгованості в рамках виконавчого провадження № 40215500, про що зазначалось в п.1.2 даного договору; «первісний кредитор» зобов`язався повідомити «боржника» про відступлення права вимоги стосовно нього на користь «нового кредитора» протягом 5 календарних днів з моменту укладення між сторонами договору.

Пунктом 5.3 р.5 цього договору визначено, що цей договір є підставою для заміни «первісного кредитора» на «нового кредитора» в якості кредитора та/або стягувача, та/або позивача по справі № 904/6916/13, та у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2013р. по справі № 904/6916/13 з усіма наданими правами, згідно до чинного законодавства.

17.12.2015р. між ТОВ «ОСОБА_2.» (позивачем по справі, «первісним кредитором» за договором) та ТОВ «Зерниця» («новий кредитор» за договором, скаржник) була укладена додаткова угода № 1, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що ціна договору щодо передачі права вимоги від «первісного кредитора» до «нового кредитора» становить 1020000 грн., яку «новий кредитор» зобов`язався сплатити «первісному кредиторові» на його банківські реквізити, що зазначені в договорі, протягом 3 (трьох) місяців з моменту укладення між сторонами цієї додаткової угоди, а саме до 17.03.2016р.; інші умови договору про відступлення права вимоги залишились незмінними (а.с.159).

17.12.2015р. листом № 1 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги, що підтверджується поштовим чеком та описом вкладення в цінний лист від 17.12.2015р. (а.с.160-161).

03.02.2016р. до господарського суду надійшов відзив відповідача на вказану заяву ТОВ «Зерниця» та клопотання позивача, в якому відповідач проти задоволення зазначеної заяви та клопотання заперечував, посилаючись на те, що цивільно-правові та господарсько-правові відносини між сторонами завершились після відкриття виконавчого провадження та виникли нові правовідносини, засновані на державному примусі відносини виконавчого провадження; відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заміна сторони у виконавчому провадженні може бути здійснена її правонаступником, яким за Цивільним кодексом України, на думку відповідача, може бути фізична особа в разі наслідування або юридична особа, яка реорганізована (а.с.230-231).

03.02.2016р. ухвалою господарського суду було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про заміну сторони у справі (а.с.239-240).

03.02.2016р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі було відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Зерниця» про заміну сторони у справі (а.с.242-243). Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Статтею 25 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу; усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив; про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до частин 1, 2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою; кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається а підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу та частина 1 ст.25 ГПК України (в редакції Закону України від 10.11.2015р.) не містить вичерпного переліку підстав заміни сторони, зокрема, і на стадії виконавчого провадження.

Зокрема, чинна редакція частини 1 ст.25 ГПК України передбачає, що процесуальне правонаступництво може здійснюватись і при заміні боржника або кредитора в зобов`язанні (ст.ст.513, 520 ЦК України). При цьому, згідно з Цивільним кодексом України такий договір про заміну сторони в зобов`язанні повинен бути укладений в такій же самій формі, що і первісне зобов`язання; в такому договорі повинно бути посилання на номер судової справи, рішення суду, дату наказу господарського суду; крім цього, якщо законом, зокрема ст.520 ЦК України, або договором, на підставі якого виникло первісне зобов`язання, заборонено здійснювати таку заміну кредитора або боржника без згоди іншої сторони за договором, то суду повинні бути надані докази такої згоди в письмовій формі.

Відповідно до п.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» (зі змінами та доповненнями) статтею 25 ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України); процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV (зі змінами та доповненнями) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником; для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Слід зазначити, що заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Оскільки предметом договору про відступлення права вимоги від 17.12.2015р. № 17/12 було право вимоги на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2013р. по справі № 904/6916/13, а до «нового кредитора» від «первісного кредитора» перейшло право вимагати сплати грошових коштів в межах виконавчого провадження № 40215500, відкритого на підставі постанови державного виконавця від 14.10.2013р. по виконанню наказу № 904/6916/13 від 08.10.2013р., предметом же основного зобов`язання було вексельне зобов`язання, тобто, сторони при укладенні оспорюваного договору уступки права вимоги, не змінюючи кредитора у вексельному зобов`язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена, то господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Зерниця» та клопотанні позивача про заміну сторони у справі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014р. по справі № 3-56гс14 та відповідно до ст.111-28 ГПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України.

Отже, господарським судом зроблений правильний висновок щодо недотримання позивачем та ТОВ «Зерниця» вимог закону та з цих підстав відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони у справі.

Щодо посилань скаржника на ст.ст.512, 514, 516 ЦК України, ст.25 ГПК України, ч.5 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження", то вони не приймаються колегією суддів, оскільки стосуються заміни сторони саме у зобов`язанні, чого в даному випадку сторонами не було здійснено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що скаржник не позбавлений права звернутись з відповідною заявою до господарського суду в разі укладення з позивачем договору про відступлення права вимоги саме за вексельним зобов`язанням та наданням на підтвердження цього належних доказів.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі господарського суду від 03.02.2016р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового акту, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерниця» м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року у справі № 904/6916/13 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.03.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко