РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа № 903/1103/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фондтранс" на рішення господарського суду Волинської області від 17.12.15 р.

у справі № 903/1103/15 (суддя Бондарєв Сергій Васильович )

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фондтранс"

відповідач ОСОБА_2 комунальне підприємство "Грань"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на строні відповідача: Служби автомобільних доріг Волинської області, Гіркополонківської сільської ради

про знесення об'єкта самочинного будівництва

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність № 9-15 від 23.09.2015 року);

відповідача - ОСОБА_4 (директор);

третьої особи 1 - ОСОБА_5 (довіреність №3/1.6 від 28.01.2015р.);

третьої особи 2 - ОСОБА_6 (довіреність №869 від 24.11.2015 року).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 17.12.2015 року у справі №903/1103/15 в позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фондтранс" до Виробничого комунального підприємства "Грань" про знесення об'єкта самочинного будівництва - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідач та третя особа-1 у відзиві на апеляційну скаргу вважають оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

08.02.2016 року через канцелярію апеляційного суду від позивача (апелянта) надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та, відповідно, зупинення провадження у даній справі.

На вирішення судової експертизи апелянт просить поставити наступні питання:

1) Чи відповідає фактичне розташування розпочатого будівництва каналізаційної насосної станції схемі генплану (507/2013 - ГП): Будівництва каналізаційної насосної станції з напірним колектором в с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області, розробленого Волинською філією "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ"? Якщо не відповідає, то яким є відхилення від схеми генплану (507/2013 - ГП)?

2) Які інженерні комунікації (електропостачання, телефонізація, каналізації та інші) розташовані на земельній ділянці за адресою: с.Гірка Полонка, вул. Луцька, що є суміжною з земельною ділянкою, якою користується ТзОВ "Фондтранс" та чи відображені вони на схемі генплану (507/2013 - ГП)?

3) Чи проводиться будівництво каналізаційної насосної станції та інших споруд з дотриманням вимог державних будівельних норм і правил, вимог Земельного кодексу України та інших норм законодавства в галузі будівництва та обслуговування інженерних мереж?

Вказане клопотання обгрунтоване тим, що фактичне розташування розпочатого будівництва каналізаційної насосної станції с. Гірка Полонка Луцького району не відповідає схемі, погодженій Службою автомобільних доріг Волинської області, і здійснюється з відхиленням від схеми генплану (507/2013 - ГП) та без погодження із власником суміжної земельної ділянки та комунікацій.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача підтримав вищевказане клопотання; представники відповідача та третіх осіб проти призначення експертизи у даній справі заперечили.

Колегія суддів, розглянувши вищевказане клопотання, прийшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

При цьому, необхідність призначення судової експертизи пов'язана саме з наявністю при розгляді господарського спору певних питань щодо обставин, які не можуть бути встановлені судом самостійно, оскільки потребують спеціальних знань експерта та можуть бути вирішені шляхом призначення судової експертизи. Зі змісту ст.41 ГПК України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Також, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства та вказаної статті зокрема, суд має право, на його розсуд, призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов'язок.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (далі - Постанова Пленуму) унормовано, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування Суд, вирішуючи питання стосовно доцільності задоволення або відхилення клопотання про призначення експертизи, вирішує, чи дійсно існує необхідність використання спеціальних знань для встановлення обставин, що мають значення для справи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку (п.12 Постанови Пленуму).

Слід зазначити, що факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва.

Як вбачається, заявлені позивачем вимоги обгрунтовані посиланням на обставини, які підтверджені доданими до матеріалів справи доказами, що підлягають оцінці судом в порядку, передбаченому нормами процесуального кодексу.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом першої інстанції для з'ясування наявності будівництва, відповідності його державним будівельним нормам і правилам, ухвалою від 01.12.2015 року було зобов'язано Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області провести позапланову перевірку здійснення будівництва каналізаційної насосної станції з напірним колектором по вул. Луцькій, с. Гірка Полонка, Луцький район, Волинська область та дотримання при будівництві вимог державних будівельних норм і правил (які саме роботи проводяться, де та на підставі чого).

Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 15.12.2015р., за результатами перевірки встановлено наявність декларації про початок будівельних робіт ВЛ 52 зареєстрованої в Управлінні ДАБІ у Волинській області. Дані подані у декларації є достовірні та повні. Наявні всі зазначені документи. Будівельні роботи передбачені проектом не проводились. Встановлено, що залізобетонна конструкція розміром 3*3*3м, не являється капітальною спорудою чи будівлею так як встановлена без влаштування фундаменту. Таким чином, конструкція не вважається будівництвом та не є предметом розгляду питань віднесених до компетенції Держархбудінспекції у Волинській області.

Тобто, вищевказаною перевіркою встановлено, що конструкція розміром 3*3*3м не вважається будівництвом.

Враховуючи викладене, з огляду на фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів не вбачає підстав для призначення такої експертизи.

Враховуючи те, що клопотання про призначення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи задоволенню не підлягає, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу по суті.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача, відповідача та третьої особи-1 повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї. Представник третьої особи-2 - Гіркополонківської сільської ради безпосередньо в судовому засіданні вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ "Фондтранс" посилаючись на те, що ВКП "Грань" розпочало будівельні роботи на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного дозволу, належно затвердженого проекту, з істотним порушенням будівельних норм і правил та без погодження проекту будівництва з ним, як власником, колектору-стального, системи телефонної каналізації, телефонних кабелів, що розміщені понад дорогою Луцьк-Горохів-Львів, звернулося до господарського суду з позовом до ВКП "Грань" про знесення об'єкта самочинного будівництва.

При цьому, ТзОВ "Фондтранс" зазначає, що є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою с. Гірка Полонка, вул. Луцька, 8, що підтверджується договором від 22.07.2010р. про передачу ВАТ "Луцьке РТП" до статутного фонду ТзОВ "Фондтранс" права власності на майно та актами здачі-прийняття майна в статутний капітал (т.1, а.с.13-16). Крім того вказує, що йому на праві власності належить також зовнішній колектор-стальний (п.8 акту здачі-прийняття майна від 22.07.2010р.), система телефонної каналізації, телефонні кабелі (п.п. 1,2,3 акту здачі-прийняття майна від 22.07.2010р.), що розміщені понад дорогою Луцьк-Горохів-Львів.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судами обох інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 17.09.2015 року на підставі ордеру на виконання земляних робіт № 4 від 16.09.2015 року, ВКП "Грань" проводило підготовчі роботи щодо усунення аварійної ситуації на самотічному колекторі каналізаційної мережі, що знаходиться у комунальній власності Гіркополонківської сільської ради та переданий на баланс ВКП "Грань" (т.1, а.с.111).

Ордер виданий у відповідності з п.5.1. Правил благоустрою та громадського порядку на території Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області, затверджених сесією Гіркополонківської сільської ради від 29.03.2013р. №17/7 (т.1, а.с.159).

Земельна ділянка, на якій проводились дані роботи знаходиться в комунальній власності територіальної громади с. Гірка Полонка на підставі ст.12 Земельного кодексу України та рішенням сесії Гіркополонківської сільської ради від 18 жовтня 2007 року №18/28 передана у постійне користування Службі автомобільних доріг у Волинській області (т.1, а.с.160).

14.12.2010 року Служба автомобільних доріг у Волинській області на підставі рішення Гіркополківської сільської ради від 18.10.2007р. №18/28 отримала державний акт про право користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 030500 на земельну ділянку для експлуатації та обслуговування а/д державного значення Н-17 Львів - Радехів-Луцьк (т.1, а.с.133-135).

Як вбачається з даного державного акту суміжним землекористувачем Служби автомобільних доріг у Волинській області є Гіркополонківська сільська рада. Зазначене також підтверджується витягом з кадастрової карти, згідно якої між межею земель Служби та земель ТзОВ "Фондтранс" є землі комунальної власності.

Як встановлено судами обох інстанцій, Гіркополонківська сільська рада виявила намір проводити будівництво каналізаційної насосної станції.

Відповідно до п.4 ст.26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 "Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок).

Зокрема, пунктом 5 вказаного Порядку будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів І-ІІІ категорії складності.

Підготовчі роботи - роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень. Документи, що надають право на виконання підготовчих робіт, діють до моменту отримання права на виконання будівельних робіт. Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Як вбачається, Гіркополонківською сільською радою було замовлено та на даний час виготовлено Державним підприємством "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" робочий проект на будівництво каналізаційної насосної станції з напірним колектором в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області.

Робочий проект виготовлено у відповідності із Державними будівельними нормами України В.2.5-75:2013 "Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування" та з Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995р. № 30, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 21.07.1995р. за № 231/767 (т.1, а.с.161-215).

17.03.2014 року Гіркополонківська сільська рада звернулась до Служби автомобільних доріг у Волинській області з проханням погодити будівництво каналізаційної насосної станції та реконструкцію існуючого колектору (т.1, а.с.138). За даним зверненням Службою автомобільних доріг у Волинській області було погоджено робочий проект будівництва та реконструкції.

Згідно з Порядком та на підставі виготовленого та погодженого, в установленому законодавством порядку, проекту, Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області видано Декларацію про початок будівельних робіт №BЛ 52 від 16.07.2015 року, а саме: Нове будівництво каналізаційної насосної станції з напірним колектором по вул. Луцькій в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області (т.1, а.с.108-110).

Таким чином, Гіркополонківська сільська рада має всі необхідні документи для початку будівництва каналізаційно-насосної станції, а саме, належним чином зареєстровану Декларацію про початок виконання будівельних робіт та всі необхідні дозволи на виконання підготовчих та будівельних робіт.

При цьому, посилання позивача на те, що земельна ділянка не призначена для забудови колегією суддів до уваги не беруться, оскільки згідно "Порядку видачі дозволів на розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування об'єктів сервісу на землях дорожнього господарства та згод і погоджень на об'єкти зовнішньої реклами вздовж автомобільних доріг загального користування" на землях дорожнього господарства вздовж автомобільних доріг державного значення та територіальних доріг дозволи на розміщення і будівництво об'єктів сервісу надає Державна служба автомобільних доріг України.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про автомобільні дороги", будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами.

Згідно ДБН В.2.5-75:2013 "Каналізація, зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування." загальносплавна система каналізації - система каналізації, що складається з комплексу мереж і інженерних споруд, і призначена для спільного відведення та очищення усіх видів стічних вод (господарсько-побутових, виробничих, поверхневих).

Також безпідставними є посилання позивача (апелянта) на ст.10 Закону України "Про телекомунікації" (згідно якої до земель телекомунікацій як складової частини земель зв'язку належать земельні ділянки, що надаються в установленому порядку у власність або передаються їх власниками в постійне або тимчасове користування, у тому числі в оренду, фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності та юридичним особам для розташування лінійних, станційних споруд, антен, веж, інших технічних засобів телекомунікацій), оскільки ні балансоутримувачем - ПАТ "Укртелеком", ні позивачем не оформлялося право власності на дану земельну ділянку.

Посилання позивача на пункт 9 Правил охорони ліній електрозв'язку, затверджених Кабінетом Міністрів України від 29 січня 1998 року № 153 колегією суддів не беруться до уваги, оскільки відповідачем було отримано узгодження в оператора телекомунікацій - яким є ПАТ "Укртелеком".

Крім того, в установчих документах ТзОВ "Фондтранс" надання телекомунікаційних послуг, як вид діяльності відсутній; також останнім не надано і ліцензії на зайняття такою діяльністю.

З вищевикладеного слідує, що землекористувачем земельної ділянки, на якій має проводитись будівництво та реконструкція є Служба автомобільних доріг, балансоутримувачем телекомунікацій є ПАТ "Укртелеком", стальний колектор (за твердженням позивача) знаходиться на земельній ділянці позивача, і не має будь-якого відношення до запланованого будівництва, а Гіркополонківська сільська рада, в свою чергу, отримала всі необхідні погодження у землекористувача землі та балансоутримувача телекомунікацій.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно пунктів 1,2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року №439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

З вищевикладеного слідує, що Інспекція є органом, уповноваженим державою на здійснення контролю за додержанням вимог законодавства у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 15.12.2015р., за результатами перевірки встановлено наявність декларації про початок будівельних робіт ВЛ 52 зареєстрованої в Управлінні ДАБІ у Волинській області. Дані подані у декларації є достовірні та повні. Наявні всі зазначені документи. Будівельні роботи передбачені проектом не проводились. Встановлено, що залізобетонна конструкція розміром 3*3*3м, не являється капітальною спорудою чи будівлею так як встановлена без влаштування фундаменту. Таким чином, конструкція не вважається будівництвом та не є предметом розгляду питань віднесених до компетенції Держархбудінспекції у Волинській області (т.2, а.с.2).

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Водночас, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина 7 статті 41 Конституції).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

З огляду на викледене, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що дія цієї статті не поширюється на випадки розміщення на земельній ділянці об'єктів, які не пов'язуються із землею фундаментом і не визнаються в законодавстві нерухомістю.

Будівництво вважається правомірним, якщо власник ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозволи на забудову об'єкта містобудування та виконання будівельних робіт відповідно до ст. 24, 29 Закону України "Про планування і забудову територій".

Стаття 391 Цивільного кодексу України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи ст.376 Цивільного кодексу України в поєднанні з положеннями ст.ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Тобто, вимоги про знесення самочинного будівництва можуть заявляти інші особи за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою, що в свою чергу узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Із приписів вищенаведених правових норм слідує, що позивач, звернувшись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, зобов'язаний довести наявність факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

У рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004р. (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається, позивач - ТзОВ "Фондтранс" не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, на які законодавством покладено обов'язок здійснення контролю у сфері містобудівної діяльності. До компетенції позивача не належить і вирішення питання щодо надання у користування земель комунальної власності.

Відтак, обов'язковою умовою для задоволення вимог позивача є існування відповідного порушення його прав щодо користування та розпорядження майном внаслідок здійснення відповідачем спірного будівництва на момент звернення позивача з позовом до суду.

Зазначаючи, що відповідач здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, яка йому не належить, без відповідних дозволів, без погодження з позивачем такого будівництва та з порушенням будівельних норм, позивач не довів, що ці дії відповідача порушують його права як власника сусідньої будівлі та суміжного землекористувача.

Крім того, твердження позивача про порушення відповідачем будівельних норм також не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Натомість, позивачем не зазначено яким саме будівельним, протипожежним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам не відповідає здійснене відповідачем будівництво, як і не доведено його наявність взагалі.

При цьому, як вже зазначалося вище, перевіркою дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил інспекторами Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області не встановлено будь-яких порушень та зазначено, що будівельні роботи передбачені проектом не проводились, а залізобетонна конструкція розміром 3*3*3м, не являється капітальною спорудою чи будівлею.

Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33,34 ГПК України те, що земельна ділянка, яка межує із запланованим будівництвом є власністю ТзОВ "Фондтранс" чи межує з земельною ділянкою, яка знаходиться у його власності.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивачем не наведено підстав та не надано доказів, які б підтверджували яке саме право позивача порушено відповідачем та, відповідно, підлягає захисту, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Фондтранс" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 17.12.2015 року у справі №903/1103/15 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.