ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа № 922/4692/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

прокурора Горгуль Н.В. (посвідчення №036152 від 29.10.2015р.);

третьої особи не зявився;

1-го відповідача ОСОБА_1 (довіреність №08-11/7818/2-15 від 30.12.2015р.);

2-го відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області (вх.№389Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року у справі №922/4692/15

за позовом Прокурора Ленінського району м. Харкова;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, м. Харків;

до 1. Харківської міської ради, м. Харків ,

2. Споживчого кооперативу "Престиж", м. Харків

про визнання незаконним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Ленінського району м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів - Харківської міської ради та Споживчого кооперативу "Престиж", відповідно до якого просить суд визнати незаконним та скасувати п.8. Додатку 2 до Рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок будівництва" від 25.09.2013 року №1253/13. Крім того, прокурор просив суд покласти на відповідачів судові витрати по справі. Позовні вимоги вмотивовано тим, що оскаржуваним рішенням першим відповідачем було надано другому відповідачу у власність спірну земельну ділянку, яка належала територіальній громаді міста Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови. Втім, прокурор вважає таке рішення незаконним, оскільки на його думку СК "Престиж" створено з порушенням вимог ст.ст. 133, 135, 137 ЖК України та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року у справі №922/4692/15 (суддя Денисюк Т.С.) в позові відмовлено повністю.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року у справі №922/4692/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов прокурора задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор посилається на порушення судом першої інстанції приписів статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР, положень Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186 та неправильного застосування приписів Закону України Про кооперацію. Зокрема, він вказує на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про безпідставність доводів прокурора про те, що положення глави 5 ЖК УРСР та Примірного статуту містять норми, що є спеціальними щодо приписів Закону України Про кооперацію; судом першої інстанції також не враховано, що при створенні СК "Престиж" були порушені вимоги житлового та земельного законодавства, оскільки відповідач-2 не є житлово-будівельним кооперативом у розумінні Житлового кодексу Української РСР.

За таких обставин, як зазначає прокурор, у Харківської міської ради були відсутні правові підстави на безоплатну передачу відповідачу-2 у власність спірної земельної ділянки в порядку, визначеному статтею 41 Земельного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2016р. апеляційну скаргу прокурора прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.03.2016р.

02.03.2016р. від 1-го відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2450), в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

В судовому засіданні 02.03.2016р. прокурор заперечував проти рішення суду першої інстанції, просив його скасувати, апеляційну скаргу задовольнити. Представник 1-го відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, наполягав на правомірності оскаржуваного рішення, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2-й відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, не реалізували своє право на участь у судовому процесі та не забезпечили явку представників в судове засідання.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників 2-го відповідача та третьої особи не була визнана обовязковою, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначених представників за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, в ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території Ленінського району м. Харкова прокуратурою району у травні 2015 року встановлено, що рішенням 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва від 25.09.2013 року № 1253/13 (п.8. додатку 2) СК "Престиж" надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2945 за адресою м. Харків по вул. Єлізарова,16 для будівництва та подальшої експлуатації житлового комплексу.

Право власності на земельну ділянку площею 0,2945 за адресою м. Харків по вул. Єлізарова,16 (кадастровий номер :04:054:0007) відповідно до вимог чинного законодавства СК Престиж не оформило, державна реєстрація дотепер не проведена, про що прокурором надана інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор посилається на те. що вказане вище рішення прийнято усупереч вимогам ст.41 земельного кодексу, ст.ст.133. 135. 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного Кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186.

Так, всупереч ч.6 ст.137 ЖК та абз. 2 п.4 Примірного статуту рішення про створення СК "Престиж" та список членів кооперативу, затверджений протоколом установчих зборів засновників кооперативу, не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради, при тому що статут кооперативу зареєстровано саме у цій місцевій раді.

Також прокурор вказує на те, що відповідно до статуту СК "Престиж" кооператив не створено при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить ст.137 ЖК.

Усупереч вимогам ст.137 ЖК та абз. 2 п.5 Примірного статуту статут СК "Престиж" не відповідає вимогам Примірного статуту.

У зв'язку з викладеним, прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати п.8. додатку 2 до рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва від 25.09.2013р. № 1253/13.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області дійшов висновку, що Примірний статут не може регулювати діяльність та висувати вимоги до змісту статутів кооперативів, які були створені після набрання чинності Законом України Про кооперацію, тобто після 27.08.2003р. Судом зазначено, що за нормами діючого законодавства України ЖБК створюються у добровільному порядку, незалежно від волі державних і місцевих органів влади, які не повинні приймати рішення про право тих чи інших осіб стати членами ЖБК.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності доводів прокурора стосовно того, що рішення п.8. додатку 2 до рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва від 25.09.2013р. № 1253/13 прийнято усупереч вимогам ст.ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного Кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 30.04.1985 186,оскільки кооператив створено з порушенням вищезазначених норм ЖК УРСР.

Нормами ст. 133 Житлового Кодексу Української РСР закріплено, "що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру.

У відповідності до ст. 137 Житлового Кодексу Української РСР, житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_2 народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях.

Рішення про організацію кооперативів при підприємствах, установах, організаціях приймаються з урахуванням пропозицій трудових колективів.

Порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР.

Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується ОСОБА_2 Міністрів Української РСР.

Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.

Згідно ч.1 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 30.04.1985р. №186, із змінами, житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_2 народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Рішення про організацію кооперативів при підприємствах, установах, організаціях приймаються з урахуванням пропозицій трудових колективів.

До кооперативів, що організуються при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_2 народних депутатів, приймаються громадяни, які перебувають у відповідному виконавчому комітеті на обліку бажаючих вступити до кооперативу (у списку осіб, які користуються правом на вступ до кооперативу поза чергою).

Рішення зборів про організацію кооперативу, список громадян, які вступають до кооперативу, і членів їх сімей, що виявили бажання оселитися в будинку кооперативу, затверджуються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_2 народних депутатів.

Житлово-будівельний кооператив діє на підставі статуту, прийнятого відповідно до цього Примірного статуту і зареєстрованого виконавчому комітеті ОСОБА_2 народних депутатів, який затвердив рішення про організацію кооперативу. Зміни і доповнення, що вносяться до статуту кооперативу, також підлягають реєстрації.

З дня реєстрації статуту кооператив набуває права юридичної особи.

Частиною 2 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу визначеною, що до членів кооперативу приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і перебувають на обліку бажаючи вступити до житлово-будівельного кооперативу або користуються правом позачергового прийому до членів кооперативу, а також громадяни, зазначені у пункті 37, абзаці першому пункту 43 і абзаці першому пункту 55 цього Примірного статуту.

Незалежно від проживання у даному населеному пункті до членів кооперативу приймаються громадяни, які в установленому порядку перебувають у цьому населеному пункті на обліку бажаючий вступити до кооперативу (у списку осіб, які користуються правом на вступ до кооперативу поза чергою).

Згідно п. 16 ч. З Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу житлово-будівельний кооператив має право одержати в установленому порядку в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва жилого будинку (будинків) та надвірних будівель.

Пунктом 71 ч. 6 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу передбачено, що Рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу про обрання правління та ревізійної комісії кооперативу або окремих їх членів, а також рішення правління та ревізійної комісії про обрання керівників цих органів у місячний строк подаються виконавчому комітетові місцевої ОСОБА_2 народних депутатів для реєстрації складу вказаних органів. Виконавчий комітет вправі відмовити в реєстрації, якщо вибори було проведено з порушенням законодавства.

Згідно п. 74 ч. 6 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків здійснюють виконавчі комітети місцевих ОСОБА_2 народних депутатів. Виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ОСОБА_2 народних депутатів вправі скасувати рішення загальних зборів або правління кооперативу, якщо воно суперечить законодавству.

Аналізуючи норми актів законодавства УРСР можна дійти висновків, стосовно того, що їх реалізація неможлива з точки зору додержання процедури їх реалізації, в зв'язку із відсутністю певних органів, а також відсутністю повноважень у існуючих органів місцевого самоврядування на виконання процедур передбачених цими актами за часів СРСР, зокрема ЖБК не можуть бути організовані при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_2 народних депутатів, оскільки таких органів на Україні не існує. Тому ч. 1 ст. 137 ЖК та п.2. Примірного статуту не можуть бути виконані і додержані в зв'язку із відсутністю такого органу як виконавчі комітети місцевих ОСОБА_2 народних депутатів а також згідно із п. 2 Примірного статуту При виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_2 народних депутатів кооперативи організуються за пропозиціями районних (міських) комітетів комсомолу.

Отже, процедура організації діяльності і створення житлово-будівельних кооперативів у порядку передбачена у ст. 137 ЖК та Примірним статутом неможлива, в зв'язку із відсутністю відповідних органів державної влади та громадських організацій за часів СРСР, на які покладені питання організації та узгодження процедури створення житлово-будівельних кооперативів.

Одночасно з цим, створення кооперативів, в тому числі житлово-будівельних, ґрунтується не тільки на нормах Житлового кодексу України (далі - ЖК України) та Примірного статуту, а й на акті більш вищої юридичної сили понад Примірного статуту та акті, що прийнятий пізніше ніж ЖК України та Примірний статут житлово-будівельного кооперативу, затверджений ОСОБА_2 Міністрів Української РСР від 30.04.1985 року №186 (із останніми змінами 1994 року) - Законі України "Про кооперацію" від 10.07.2003р. № 1087-ІУ, який не містить вимог до ЖБК, які містяться у Примірному статуті.

По-друге, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження прокурора, щодо того, що СК "Престиж" зареєстровано виконавчим комітетом Харківської міської ради, є помилковим, оскільки з 1 липня 2004 року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", та СК "Престиж" було зареєстровано 17.02.2006 року в установленому законом порядку відповідно до цього закону , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ст. 4 закону України "Про кооперацію" кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Згідно ст. 8 Закону України "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Статут кооперативу повинен містити такі відомості: найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження: мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності: склад його засновників: умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього: права і обов'язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу: порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності: порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу: порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов'язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю.

Статут може містити інші пов'язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 10 закону України "Про кооперацію" членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Згідно ст. 16 Закону України "Про кооперацію" виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.

У кооперативі, до складу якого входить менше ніж 10 членів, обирається лише голова кооперативу.

В матеріалах справи наявний статут СК "Престиж", затверджений загальними зборами від 10.07.2013 року.

Згідно з пунктом 1.3. Статуту, метою створення Кооперативу є задоволення потреби його членів та асоційованих членів у житлі, житлово-побутових та супутніх потреб членів та асоційованих членів Кооперативу шляхом будівництва та обслуговування (експлуатації) багатоквартирних житлових будинків, житлових та нежитлових приміщень у житловому будинку, підземно-наземних паркінгів, одноквартирних житлових будинків, іншого житла на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків та витрат.

Таким чином, твердженням прокурора про те, що споживчий кооператив "Престиж" не мав права на отримання спірної земельної ділянки на підставі ст.41 ЗК України, є безпідставним, оскільки на момент прийняття спірного рішення Харківської міської ради споживчий кооператив "Престиж" було зареєстровано у встановленому законом порядку, здійснював діяльність з метою, передбаченою його статутом.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено підстави та порядок відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, серед яких, зокрема, вказано невідповідність установчих документів вимогам частини третьої статті 8 цього Закону (установчі документи (установчий акт, статут або засновницький договір, положення юридичної особи повинні містити відомості, передбачені законом).

Щодо тверджень прокурора щодо того що Житловий кодекс УРСР та Примірний статут житлово-будівельного Кооперативу який затверджений постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 є спеціальною нормою, а Закон України "Про кооперацію" є загальною нормою, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. З Закону України "Про правонаступництво України" закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною ОСОБА_2 Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Відповідно до постанови Верховної ОСОБА_2 України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" акти законодавства Союзу РСР застосовуються на території республіки до прийняття відповідних актів законодавства України, лише з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Враховуючи викладене, положення Примірного статуту та ЖК УРСР (в частині, що стосується створення та діяльності житлово-будівельних кооперативів) підлягають застосуванню виключно в тій частині, що не суперечить приписам Закону України "Про кооперацію" від 10 липня 2003 року № 1087-ІV, який набрав чинності 27 серпня 2003 року.

Зазначене підтверджується також і приписами пунктів 2, 3. 4 ст. 41 Закону України Про кооперацію", відповідно до яких кооперативи та кооперативні об'єднання, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов'язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об'єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закон. Кабінету Міністрів України протягом року з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати на розгляд Верховної ОСОБА_2 України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом: забезпечити приведення міністерствами та іншими, центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

По-третє, щодо посилань прокурора про необхідність Харківської міської ради при вирішенні питання про надання СК "Престиж" земельної ділянки на підставі ст.41 ЗК України з кадастровими номерами :04:054:0007 з'ясування правового статусу мети та підстав створення цього кооперативу відповідно до норм чинного законодавства, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, яке знаходиться під особливою охороною держави.

Згідно зі статтею 1 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, право власності на землю - це право володіти, користуватися, розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України.

Приписами частини 2 статті 144 Конституції України встановлено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 121 Конституції України та Закону України "Про прокуратуру", остання здійснює нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів місцевими Радами та їх виконавчими органами.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають відповідно у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (статті 1, 18, 122, 123 Земельного кодексу України). Реалізовуючи зазначені повноваження, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються або передаються в оренду чи постійне користування.

Отже, Харківська міська рада при прийнятті рішення про виділення земельної ділянки керується Конституцією України. Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельним Кодексом України та іншими Законами України. Проаналізувавши вищезазначені норми законів, суд приходить до висновку, що посилання прокурора на те, що міська рада зобов'язана перевіряти мету створення кооперативу не знайшла свого підтвердження на законодавчому рівні, у зв'язку з чим твердження прокурора є довільним тлумаченням закону.

Щодо посилань прокурора на те, що Споживчий кооператив "Престиж" не є житлово-будівельним кооперативом, а є споживчим, то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про кооперацію" визначено термін споживчий кооператив (споживче товариство) - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів;

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торгівельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до п.3.3.1 "Державного класифікатору України класифікація організаційно-правових форм господарювання", затвердженого Наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 28.05.2004 року №97, визначено, що кооператив це юридична особа, утворена фізичними та (або) юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно пункту 1.2. статуту СК Престиж, Споживчий кооператив Престиж є споживчим кооперативом за типом та житлово-будівельним за напрямом діяльності.

Таким чином, твердження прокурора про те, що СК Престиж не є житлово-будівельним кооперативом, а є споживчим кооперативом є помилковим, оскільки поняття споживчий кооператив та житлово-будівельний кооператив характеризують тип і напрям діяльності кооперативу та не є тотожними. Отже найменування споживчий кооператив Престиж визначає його тип та напрям діяльності відповідно до різновидностей юридичних осіб організаційно-правових форм кооперативи, що узгоджується із п. 1.2. "Вимоги щодо написання найменування юридичної особи або її відокремленого підрозділу" затверджених Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, від 09.06.2004 року № 65. відповідно до якого, назва юридичної особи може складатися з власної назви юридичної особи, а також містити інформацію щодо мети діяльності, виду, способу утворення, залежності юридичної особи та інших відомостей згідно з вимогами до найменування окремих організаційно-правових форм суб'єктів господарювання, установлених Цивільним та Господарським кодексами України та законами України. Юридична особа, крім повного найменування, може мати скорочене найменування.

По-четверте, щодо посилань прокурора на те, що прокуратура дізналась про неправомірність дій Харківської міської ради стосовно прийняття оскаржуваного рішення лише з моменту проведення перевірки, то суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд, визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про інформацію", інформація державних органів та органів місцевого самоврядування - це офіційна документована інформація, яка створюється в процесі поточної діяльності законодавчої, виконавчої та судової влади, органів місцевого та регіонального самоврядування. Основними джерелами інформації органів місцевого і регіонального самоврядування є акти органів місцевого та регіонального самоврядування.

Інформація органів місцевого самоврядування доводиться до відома заінтересованих осіб шляхом опублікування її в офіційних друкованих виданнях, опублікування її в інших засобах масової інформації або публічного оголошення через аудіо та аудіовізуальні засоби масової інформації.

Згідно з вимогами статті 21 Закону України "Про інформацію", рішення Харківської міської ради та її органів розміщуються на офіційному сайті Харківської міської ради, публікуються в газеті "Харьковские известия", Бюлетенях міської ради.

Відповідно до статті 3 Регламенту Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 31 травня 2006 року №17/06 (зі змінами від 25 квітня 2007 року №113) сесії міської ради, засідання постійних комісій, тимчасових контрольних комісій, робочих груп проводяться гласно, крім випадків передбачених чинним законодавством.

У ході відкритого засідання міської ради в залі засідань мають право бути присутніми, крім депутатів, міського голови, секретаря міської ради, посадові особи органів виконавчої влади, посадові особи виконавчих органів міської ради, акредитовані журналісти, що здійснюють телевізійну та фотозйомку, члени делегацій, що знаходяться в міській раді з офіційним візитом, громадяни, а також особи, запрошені до участі в засіданні сесії міської ради в порядку, визначеному статтею 7 цього Регламенту.

Відкритість засідань міської ради забезпечується шляхом доступу на них представників засобів масової інформації, у яких кожен громадянин України має можливість ознайомитися з питаннями, що розглядаються міською радою, та з прийнятими нею рішеннями.

Гласність засідань міської ради забезпечується шляхом її трансляції по телебаченню і радіо, обов'язкової публікації рішень міської ради, в тому числі прийнятих на закритих засіданнях (при закритому розгляді окремих питань порядку денного), в офіційному друкованому виданні Харківської міської ради газеті "Харьковские известия" або в іншому друкованому засобі масової інформації, визначеному відповідним рішенням міської ради, та розміщення на офіційному сайті Харківської міської ради в мережі Інтернет.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що оскаржуване рішення Харківської міської ради було опубліковано та є таким, що доведено до відома зацікавлених осіб.

По-п'яте, щодо посилань прокурора на постанову Верховного Суду України від 17.06.2014 року у справі №21-195а14, то суд вважає їх безпідставними, оскільки підставами позову у справі №21-195а14 були інші обставини, а саме: надання земельних ділянок з перевищенням встановлених повноважень щодо права розпорядження землями комунальної власності територіальних громад. Так. зі змісту даної постанови вбачається, що під час перегляду Верховним Судом України вищевказаної справи №21-195а14 колегія суддів Судових палат в адміністративних, господарських та цивільних справах Верховного Суду України на підставі аналізу пункту 12 Перехідних положень, статті 41 ЗК, статей 133, 135, 137 ЖК, Примірного статуту дійшли висновку про те, що сільські, селищні та міські ради мають право розпоряджатися землями комунальної власності територіальних громад виключно в межах населеного пункту.

Натомість слід зазначити, щодо повноважень Харківської міської ради стосовно надання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :04:054:0007, яка знаходиться за адресою вул. Єлізарова, 16 у м. Харкові СК "Претиж".

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 41 Земельного кодексу України та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають відповідно у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (статті 118, 122, 123 Земельного кодексу України). Реалізовуючи зазначені повноваження, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються або передаються в оренду чи постійне користування.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Земельні ділянки державної власності, які передбачається використати для розміщення об'єктів, призначених для обслуговування потреб територіальної громади (комунальних підприємств, установ, організацій, громадських пасовищ, кладовищ, місць знешкодження та утилізації відходів, рекреаційних об'єктів тощо), а також земельні ділянки, які відповідно до затвердженої містобудівної документації передбачається включити у межі населених пунктів, за рішеннями органів виконавчої влади передаються у комунальну власність.

Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :04:054:0007 знаходиться в межах населеного пункту міста Харкова та перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та саме їй належить право щодо розпорядження даними земельними ділянками.

Тобто, спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту та перебувають у власності територіальної громади міста Харкова та саме їй належить право щодо розпорядження даними земельними ділянками.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи недоведеність з боку позивача порушень відповідачем норм законодавства, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), господарський суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог статті 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. До предмету доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи те що Харківська міська рада при прийнятті рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва від 25.09.2013 року № 1253/13 діяла в межах своєї компетенції щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :04:054:0007, розташованої за адресою вул. Єлізарова,16 у м. Харкові, площею 0,2945 га., а також приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо невідповідності прийнятого рішення вимогам Закону України, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів порушення цивільних прав або інтересів будь яких осіб, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для визнання недійсним відповідного рішення в контексті ст. 21 ЦК України, а також констатує про вичерпання дії оскаржуваного рішення шляхом його виконання, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом щодо неправомірності позовних вимог прокурора та відсутності правових підстав для його задоволення. Зазначене є підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора та залишення без змін рішення господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року у справі №922/4692/15, з підстав наведених в мотивувальній частині даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись 49, 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2015 року у справі №922/4692/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 03.03.2016р.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.