ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 902/1009/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач) Гольцової Л.А., Козир Т.П.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"
на рішення та постановуГосподарського суду Вінницької області від 10.09.2015 Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015
у справі№ 902/1009/15 Господарського суду Вінницької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"
прозобов'язання визнати та включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу
за участю представників сторін:

позивача: Коновал Р.О., дов. від 04.01.2016 б/н

Мостепанюк В.І., дов. від 04.01.2016 б/н

відповідача: Костенко І.А., дов. від 11.08.2015 № 11/08/2015-2

третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору на стороні відповідача: Жуковський В.П., дов. від 19.02.2016 № 23/2016

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 15220733,98 грн. як вимог першої черги задоволення, які забезпечені заставою майна, та зобов'язання ліквідаційної комісії ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" включити кредиторські вимоги в проміжний ліквідаційний баланс.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 у справі № 902/1009/15 (суддя Тварковський А.А.) позов задоволено частково; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у розмірі 179366 грн. 91 коп., як вимоги першої черги, які забезпечені заставою; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 287 грн. 45 коп.; відмовлено в задоволенні позову в частинні визнання та включення до ліквідаційного балансу грошових вимог в сумі 15041367 грн. 07 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 у цій справі, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 про прийняття апеляційної скарги до провадження залучено Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" до участі у справі № 902/1009/15 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у справі № 902/1009/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., судді Василишин А.Р., Бучинська Г.Б.) рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 у цій справі залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у справі № 902/1009/15, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою до суду, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Так, скаржник вказує на те, що суди не врахували правову природу договору застави майнових прав від 05.02.2015, укладеного між позивачем та третьою особою, та не врахували, що з 02.03.2015 до ПАТ "Авант-Банк" перейшли права по Кредитному договору № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, у зв'язку із чим позивач втратив право вимоги до відповідача.

19.02.2016 до Вищого господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" на касаційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у цій справі залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" у поданому відзиві просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, у задоволенні касаційної скарги - відмовити.

Сторони згідно з приписами статті 1114 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги та скористалися передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2007 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 22/46/07-КЛТ (зі змінами внесеними до нього додатковими угодами та угодами про внесення змін до Додаткових угод).

В забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" було укладено договори застави № 22/46/301/07-ЗЛТ від 20.06.2007, № 22/46/302/07-ЗЛТ від 20.06.2007, № 22/46/303/07-ЗЛТ від 20.06.2007 та договір іпотеки від 21.07.2007.

26.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (новий кредитор) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь нового кредитора свої права вимоги за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат", а також пов'язаним з ним договором(ами) іпотеки, договором(ами) застави та/або договором(ами) поруки.

13.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, відповідно до якого умови кредитного договору були викладені в новій редакції.

Так, п. 1.1.1 Договору про внесення змін визначено, що надання кредиту позичальнику здійснюється окремими частинами в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 9750000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 25% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.10.2013.

Згідно із п. 3.3 Договору про внесення змін позичальник зобов'язаний дотримуватись положень кредитного договору, протягом строку використання кредиту сплачувати проценти, повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора та можливих штрафних санкцій, у терміни, вказані в кредитному договорі.

Пунктом 4.1 Договору про внесення змін визначено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог пункту 3.3. Договору про внесення змін, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний випадок порушення (пункт 4.2. Договору про внесення змін).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 у справі № 902/392/14 скасовано рішення Господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 по справі № 902/392/14; прийнято нове рішення, яким стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" та Дочірнього підприємства "Уманський консервний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 9700000,00 грн. заборгованості за кредитом; 2225122,19 грн. заборгованості за відсотками; 459487,67 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків; судовий збір в сумі 36540,00грн.; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 9700000 грн. заборгованості за кредитом; 2225122,19 грн. заборгованості за відсотками; 459487,67 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків; судовий збір в сумі 36540,00 грн.

18.12.2014 на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 у справі № 902/392/14 видано наказ, на підставі якого 06.02.2015 відділом примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження ВП № 46385803. Наказ відповідачем не було виконано.

Судами попередніх інстанцій з'ясовано, що 07.05.2015 у бюлетені державної реєстрації опубліковано оголошення про прийняття рішення щодо припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат"; встановлено строк заявлення кредиторами своїх вимог до 08.07.2015.

29.05.2015 позивач надіслав на адресу відповідача в особі голови ліквідаційної комісії з припинення ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" заяву за вихідним № 18.5/232 з вимогою щодо задоволення кредиторських вимог в загальному розмірі 15220733 грн. 98 коп.

Посилаючись на те, що голова комісії з припинення (ліквідатор) ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" ухилився від розгляду заяви про задоволення кредиторських вимог у встановлений строк, позивач звернувся з позовом до суду про визнання його кредитором відповідача на суму 15220733 грн. 98 коп. та зобов'язання включити дану суму до ліквідаційного балансу.

Вирішуючи спір по суті, місцевий господарський суд виходив з того, що вимога позивача в сумі 12479262,73 грн. визнана ліквідатором 13.07.2015, тобто до порушення провадження у даній справі, і вказана сума вимог ліквідатором відповідача включена до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" в першу чергу. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частинні кредиторських вимог позивача в розмірі 12479262,73 грн.

Розглядаючи спір в частині вимог позивача про визнання кредиторських вимог про стягнення 3 % річних та пені за прострочення виконання зобов'язань за Кредитними договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 у розмірі 2741471,25 грн. за період прострочення з 17.11.2014 по 18.02.2015, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про включення сум пені в розмірі 2741471,25 грн. не є безспірними, оскільки позовна давність до вимог про стягнення пені сплила 02.05.2015, а позивач звернувся до суду із вказаними вимогами після спливу позовної давності. Перевіривши правильність та відповідність вимогам законодавства розрахунку позивача в частині стягнення 3% річних у сумі 179366,91 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв'язку із чим задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції у повному обсязі відповідно до положень ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, погодився із вказаними висновками місцевого господарського суду.

Так, відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із ч. 1 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення.

Як передбачено ч. 3 ст. 105 Цивільного кодексу України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Частиною 6 ст. 105 Цивільного кодексу України визначено, що кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

При цьому згідно із частиною 2 статті 112 Цивільного кодексу України кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду.

Отже, встановивши, що вимога позивача в сумі 12479262,73 грн. була визнана ліквідатором до порушення провадження у даній справі і включена до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" в першу чергу, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у позові в частинні кредиторських вимог позивача на суму 12479262,73 грн.

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права а інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Врахувавши приписи вищенаведених норм законодавства та взявши до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суди попередніх інстанції дійшли вірного висновку про застосування позовної давності до вимог в частині пені в розмірі 2562104,34 грн. (з яких: 2084038,36 грн. за несвоєчасне повернення кредиту та 478065,98 грн. - за несвоєчасне повернення процентів).

Вказаний висновок судів попередніх інстанцій відповідає встановленим фактичним обставинам справи і ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Судові рішення в частині вирішення спору по суті учасниками процесу не оскаржуються.

Разом з тим, звертаючись із касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" заперечує наявність у позивача права вимоги до відповідача, що випливає з Кредитного договору № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, обґрунтовуючи це тим, що на підставі Договору застави майнових прав від 05.02.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", до скаржника з 02.03.2015 перейшли всі права та обов'язки кредитора за Кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи та встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/16646/15 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Авант-банк" до Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", за участю третіх особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет", Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай", Державного підприємства "Завод 410 Цивільної авіації", про звернення стягнення на заставлене майно на суму 455895778,05 грн., та визнано за Публічним акціонерним товариством "Авант-банк" внаслідок набуття за договором застави майнових прав, майнові права та обов'язки кредитора на загальну суму грошової вимоги у розмірі 455895778,05 грн. за кредитними договорами, зокрема і кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" на суму 11925122,19 грн.

На підставі даних Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції з'ясовано, що вказане рішення не набрало законної сили, а справа № 910/16646/15 перебуває на розгляді у Київському апеляційному господарському суді.

Враховуючи, що факт набуття Публічним акціонерним товариством "Авант-банк" майнових прав за кредитним договором внаслідок звернення стягнення на них на підставі договору застави від 05.02.2015 є предметом спору у справі № 910/16646/15, і обставини укладання та виконання договору застави майнових прав від 05.02.2015, а також наявність підстав набуття ПАТ "Авант-банк" прав вимоги за кредитним договором № 22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 є предметом дослідження та юридичної оцінки у зазначеній справі, колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасними та необґрунтованими доводи скаржника про відсутність у позивача прав кредитора.

З огляду на встановлені обставини справи та з урахуванням наведених приписів процесуального закону, касаційна інстанція, перевіривши відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні суду першої інстанції та постанові суду апеляційної інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав для їх зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.09.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у справі № 902/1009/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Л. Гольцова

Т. Козир