ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.16р. Справа № 904/340/16

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ", м. Дніпропетровськ

про стягнення заробітної плати

Суддя Єременко А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 10.08.2000р.;

від відповідача: Прокопенко Н.С., дов. № 16-03/01 від 01.03.16р., представник ТОВ "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ".

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 18.11.14р. перебуває справа № 904/794/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34).

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Громадянка ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" про стягнення заробітної плати.

Позивач у позовній заяві, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі на загальну суму 9 427, 34 грн., з якої: 8 459, 16 грн. - заборгованість по заробітній платі, 893, 18 грн. - компенсація за невикористану відпустку, 75, 00 грн. - судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з підприємства відповідача 24.02.15р. позивачу не було сплачено заборгованість по заробітній платі та не проведено остаточний розрахунок в день звільнення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, з урахуванням уточненого відзиву (вх. № 12923/16 від 01.03.16р.) зазначив, що погоджується з грошовими вимоги громадянки ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості із заробітної плати у сумі 8 459, 16 грн., вимоги у сумі 893, 18 грн. відповідач покладає на розсуд суду, з вимогами щодо стягнення моральної шкоди у сумі 75, 00 грн. відповідач не погоджується.

17.02.16р. в судовому засіданні оголошено перерву до 02.03.16р. до 11:00 год.

В судовому засіданні 02.03.16р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, прийнята на роботу до ТОВ "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" на посаду прибиральника службових приміщень адміністративно-господарського відділу 17.06.14р., що підтверджується копією трудової книжки позивача.

24.02.15р. позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із матеріалів справи (довідка про заробітну плату ОСОБА_1), позивачу за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року нараховані наступні суми:

- за вересень 2014р. нараховано - 1 638, 00 грн., підлягає утриманню податків і зборів - 229, 04 грн., до виплати - 1 408, 96 грн.;

- за жовтень 2014р. нараховано - 1 638, 00 грн., підлягає утриманню податків і зборів - 229, 04 грн., до виплати - 1 408, 96 грн.;

- за листопад 2014р. нараховано - 1 638, 00 грн., підлягає утриманню податків і зборів - 229, 04 грн., до виплати - 1 408, 96 грн.;

- за грудень 2014р. нараховано - 1 638, 00 грн., підлягає утриманню податків і зборів - 229, 04 грн., до виплати 1 408, 96 грн.;

- за січень 2015р. нараховано - 1 310, 00 грн., підлягає утриманню податків і зборів - 164, 89 грн., до виплати - 1 145, 11 грн.;

- за лютий 2015р. нараховано - 1 490, 34 грн., підлягає утриманню податків і зборів - 200, 16 грн., компенсація за невикористану відпустку - 893, 18 грн., до виплати - 397, 00 грн.

Відповідно до п. 168.1.1. ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 168.3. ст. 168 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Оскільки податок із суми доходів платника податку зобов'язаний утримувати та проводити розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку податковий агент, відповідно, належна до виплати сума заробітної плати не враховує податки і збори.

Таким чином, загальна сума заробітної плати становить 7 177, 95 грн. (із нарахованої заробітної плати у сумі 9 352, 34 грн. відняти податки та збори у сумі 1 281, 21 грн. та відняти компенсацію за невикористану відпустку 893, 18 грн. = 7 177, 95 грн.) без врахування податків і зборів.

Відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати у сумі 7 177, 95 грн., чим порушено приписи ст. 116 КЗпП України щодо виплати при звільненні працівнику всіх сум, що належать йому від підприємства, з огляду на що, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 7 177, 95 грн. В іншій частині щодо стягнення заробітної плати слід відмовити.

Також є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації у сумі 893, 18 грн. за всі не використані дні щорічної відпустки.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом, та забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Із матеріалів справи вбачається (розрахунковий лист ОСОБА_1 за лютий 2015 року), що позивачу у лютому 2015 року нараховано компенсацію за невикористану відпустку у сумі 893, 18 грн.

Між тим, доказів виплати позивачу грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 ч. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13р. № 7 Про деякі питання практики застосування розподілу VІ Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

За наведеного, заявлені до стягнення вимоги у сумі 75, 00 грн. не є судовими витратами у розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, відповідно, не підлягають задоволенню.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Мінімальний розмір судового збору при поданні заяви майнового характеру до господарських судів України, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судовий збір" становить 1,5 % від суми позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1 378,00 грн.

За наведеного, судові витрати по справі на підставі ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34; ) на користь ОСОБА_1 (49128, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) заборгованість по заробітній платі у сумі 7 177, 95 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 893, 18 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ІНДАСТРІАЛ" (49055, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34; ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , р/р 3005, банк одержувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 378, 00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Суддя А.В. Єременко

Повне рішення складено 04.03.16р.