ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року Справа № 3/273-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача ОСОБА_1, довіреність № 21 від 01.02.2016 р.;

третьої особи не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

скаржника не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений в судовому засіданні 01.03.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року по справі № 3/273-07

за позовом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний комітет України з державного матеріального резерву, м.Київ

про стягнення 109 989 352,99 грн.

та за зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», м.Дніпропетровськ

до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

про визнання договору доручення б/н від 21.11.1999р. неукладеним (скарга на дії ДВС № 2)

В судовому засіданні 01.03.2016р. була оголошена перерва до 03.03.2016р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року у справі № 3/273-07 (суддя Юзіков С.Г.) було частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, визнано протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 12.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження № 49101141 з виконання постанови від 06.10.2015р. у виконавчому провадженні № 12599502; визнано незаконною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № 49101141 (а.с.31-33, т.5).

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав для винесення державним виконавцем постанови від 12.10.2015р., оскільки боржником самостійно, без застосування заходів примусового стягнення з боку ДВС, погоджено питання зі стягувачем щодо припинення грошового зобов`язання.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Дніпропетровськ, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарський суд неправомірно задовольнив скаргу відповідача, оскільки державним виконавцем були здійснені дії відповідно до вимог законодавства, а відповідач в свою чергу не виконував вимоги державного виконавця, не надавав інформацію щодо наявності чи відсутності заборгованості;

- крім того, господарський суд не звернув уваги, що боржником наказ № 3/273-07 від 16.07.2008р. не виконаний добровільно в строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2009р., отже, після закриття такого провадження державним виконавцем правомірно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 06.10.2015р. та постанову про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору від 12.10.2015р.; також скаржник зауважує, що постанова від 06.10.2015р. про стягнення виконавчого збору не визнана незаконною та не скасована.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначаючи, що винесення державним виконавцем постанови від 12.10.2015р. є протиправними, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження № 12599502 від 05.05.2009р., в якій був встановлений строк для добровільного виконання наказу суду до 12.05.2009р., відповідачем отримано не було, крім того, цю інформацію не можливо було встановити і за матеріалами виконавчого провадження, яке було оглянуто господарським судом; постановою від 21.05.2009р. виконавче провадження було зупинено в зв`язку з порушенням відносно боржника справи про банкрутство, а в подальшому боржником і стягувачем самостійно, в добровільному порядку вирішено питання про списання заборгованості, отже, заборгованість відповідача перед позивачем по цій справі відсутня; 15.01.2014р. було поновлено виконавче провадження, інформацію про відсутність заборгованості на момент поновлення виконавчого провадження було неодноразово направлено органу ДВС; будь-яких дій, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду від 16.07.2008р., здійснено не було. Крім того, відповідач зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, Верховного Суду України сплив строку для добровільного виконання рішення суду не є достатньою підставою для стягнення виконавчого збору з боржника; зазначений виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця в разі невиконання боржником в добровільному порядку рішення суду, а державним виконавцем при цьому вчинялись дії, спрямовані на примусове виконання. Також відповідач зауважує, що державним виконавцем при прийнятті постанов від 06.10.2015р., 12.10.2015р. були порушені приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та не нараховується неустойка, не застосовуються інші санкції.

Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.96 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.22 ГПК України, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.104, т.5).

Третя особа - Державний комітет України з державного матеріального резерву, м.Київ відзив на апеляційну скаргу не надала (ст.96 ГПК України), правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.22 ГПК України, не скористалась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.103, т.5).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників відповідача, скаржника, присутніх в судових засіданнях 01.03.2016р., 03.03.2016р., перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2007р. рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 3/273-07 (суддя Юзіков С.Г.) за позовом НАК «Нафтогаз України» до ВАТ «Дніпропетровськгаз» про стягнення 109 989 352,99 грн. провадження у справі було припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору; в задоволенні зустрічного позову було відмовлено (а.с.97-99, т.2).

10.07.2008р. постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду по цій справі було задоволено апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України», рішення місцевого господарського суду було скасовано в частині припинення провадження за первісним позовом, стягнуто з ВАТ «Дніпропетровськгаз» 92 769 749,77 грн. основного боргу, 3 367 541,91 грн. інфляційних витрат, 1 136 111,73 грн. річних, 6 222 067,10 грн. пені, 6 493 882,48 грн. 7% штрафу та судові витрати, в решті рішення господарського суду залишено без змін (а.с.43-46, т.3).

16.07.2008р. на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду були видані накази по справі № 3/273-07 про стягнення заборгованості за позовом та про стягнення витрат по апеляційній скарзі в сумі 12 750 грн. , які 22.07.2008р. направлені стягувачу НАК «Нафтогаз України» (а.с.49-50, т.3).

30.07.2008р. позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою № 14/2-1509 про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення боргу на суму 110 041 970,99 грн. (а.с.127, т.3).

14.08.2008р. постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 8642020 з виконання наказу господарського суду № 3/273-07 від 16.07.2008р. про стягнення 110 041 970,99 грн. (а.с.128-129, т.3).

09.10.2008р. постановою Вищого господарського суду України по цій справі було частково задоволено касаційну скаргу ВАТ «Дніпропетровськгаз», вищевказану постанову суду апеляційної інстанції скасовано в частині задоволення первісного позову, рішення суду першої інстанції змінено в частині задоволення первісного позову, в задоволенні первісного позову відмовлено, в решті рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду залишені без змін (а.с.72-74, т.3).

17.10.2008р. постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ ОСОБА_3 на підставі заяви відповідача було зупинено виконавче провадження № 8642020 в зв`язку з наявністю ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2005р., 28.02.2008р. про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ «Дніпропетровськгаз», зупинення провадження у справі про банкрутство до 01.01.2009р., а також включенням відповідача до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно з Законом України від 23.06.2005р. № 2711-ІV «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (а.с.130-131, т.3). Вищевказана постанова надіслана до господарського суду Дніпропетровської області листом від 24.10.2008р. (а.с.109-110, т.3).

12.11.2008р. постановою Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі постанови ВГСУ від 09.10.2008р. було закінчено виконавче провадження № 8660083 про виконання наказу господарського суду від 16.07.2008р. по справі № 3/273-07 про стягнення 12 750 грн. витрат по апеляційній скарзі, яка направлена супровідним листом від 13.11.2008р. до господарського суду Дніпропетровської області (а.с.112-113, т.3).

12.12.2008р. постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ ОСОБА_3 на підставі заяви відповідача від 25.11.2008р. про закінчення виконавчого провадження було поновлено та закінчено виконавче провадження № 8642020 (а.с.135-136, 138-139, т.3; а.с.2-3, т.4), які направлені супровідним листом від 30.12.2008р. № 9009-0-33-08-25 (434)/6 боржнику, стягувачу та як зазначено до господарського суду з виконавчим документом (наказом від 16.07.2008р.) (а.с.137, т.3; а.с.1, т.4).

23.12.2008р. постановою Верховного суду України скасовано постанову Вищого господарського суду України від 09.10.2008р., постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2008р. залишено в силі (а.с.103-106, т.3).

Враховуючи наявність постанови Верховного Суду України, 09.02.2009р., до господарського суду звернувся позивач з заявою про видачу наказу на виконання постанови суду апеляційної інстанції від 10.07.2008р. (а.с.116-118, т.3), яка не була задоволена господарським судом, оскільки наказ знаходився на виконанні в органі ДВС (а.с.150, т.3).

20.03.2009р. позивач вдруге звернувся до господарського суду з заявою про видачу наказів по цій справі (а.с.5-7, т.4), яку було задоволено та 23.03.2009р. два накази направлені позивачу (стягувачу) з супровідним листом (а.с.18, т.4).

05.05.2009р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 було відкрите виконавче провадження № 12599502 та боржнику наданий семиденний строк з дня отримання постанови для добровільного її виконання (а.с.232-233, т.4). Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів направлення цієї постанови відповідачу, як не можливо було встановити строк направлення та отримання цієї постанови боржником із матеріалів виконавчого провадження, досліджених господарським судом. З пояснень відповідача ним вказана постанова не отримувалась.

21.05.2009р. вищевказане виконавче провадження було зупинено в зв`язку з участю боржника в процедурі погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу згідно з Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

12.03.2014р. постановою Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі документів відповідача про відсутність заборгованості між сторонами було закінчено виконавче провадження № 12819187 щодо виконання наказу № 3/273-07 по стягненню з ВАТ «Дніпропетровськгаз» 12750 грн. витрат по апеляційній скарзі (а.с.20, т.4). Зазначена постанова разом з наказом направлена господарському суду супровідним листом № 188/ВП від 12.03.2014р. та отримана господарським судом 15.09.2014р. (а.с.19, 21, т.4).

25.09.2014р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга позивача на дії органу ДВС щодо закінчення виконавчого провадження № 12819187 з тих підстав, що постанова, винесена державним виконавцем, базується лише на інформації, поданої відповідачем (а.с.23-25, т.4). Зазначену скаргу було прийнято до розгляду (а.с.34, т.4).

02.12.2014р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі в задоволенні зазначеної скарги було відмовлено, оскільки матеріалами справи, а саме - протоколом засідання правління ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 05.12.2011р., протоколом засідання комісії по розгляду питань щодо списання безнадійної заборгованості ПАТ «Дніпропетровськгаз» № 16 від 05.112.2011р., здійснених на підставі протоколу засідання комісії НАК «Нафтогаз України» від 28.10.11р. № 1 та Погодження Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.11р. № 03/13-4645, актами звірки взаємних розрахунків від 05.12.11р. за період з 01.11.11р. по 30.11.11р. та за період з 01.09.2011р. по 30.09.2011р., підписаним ПАТ «Дніпропетровськгаз» з НАК «Нафтогаз України», сальдо на 30.11.11р. за якими становило 0,00 грн., що свідчить про визнання сторонами факту відсутності заборгованості на суму 110027720,99 грн., довідкою ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 16.09.15р. № 11/12-0229 встановлена відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по цій справі (а.с.88-90, т.4).

15.01.2014р. постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_5 було поновлене виконавче провадження ВП № 12599502 (а.с.236-237, т.4).

16.01.2014р. листом № 14-0-35-8/5-9 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_5 звернувся до позивача та відповідача з вимогою про надання інформації щодо залишку заборгованості за виконавчим документом (наказом № 3/273-07 від 16.07.2008р. про стягнення заборгованості за позовом) та надання інформації щодо заходів по виконанню наказу відповідачем (а.с.115-117, т.4).

22.01.2014р. відповідачем старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_5 подано заяву № 11/3-0035 про закінчення виконавчого провадження в порядку ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з відсутністю заборгованості, з наданням відповідних доказів (а.с.118-119, т.4). Зазначену заяву направлено до органу ДВС 22.01.2014р. та отримано останнім 28.01.2014р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.120-122, т.4).

10.08.2015р. листом № 12599505/18 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 звернувся до відповідача з вимогою про надання інформації в межах виконавчого провадження № 12599505 з приводу невиконання судового рішення по справі № 3/273-07 та відомостей про фактичний залишок заборгованості; запропоновано надати інформацію в строк до 25.08.2015р. (а.с.123-124, т.4). Слід зазначити, що вказану вимогу направлено відповідачу 09.09.2015р. (згідно штемпелю на конверті) та отримано останнім 15.09.2015р. (а.с.125, т.4).

16.09.2015р. листом № 11/3-0584 відповідач вдруге направив на адресу органу ДВС заяву про закінчення виконавчого провадження в порядку ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» з наданням відповідних доказів (а.с.126-128, т.4). Зазначену заяву направлено ПАТ «Дніпропетровськгаз» 18.09.2015р. та отримано органом ДВС 30.09.2015р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.129-131, т.4).

18.08.2015р. листом № 12599502/18 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 звернувся до обох сторін з зобов`язанням надати в триденний строк інформацію в межах виконавчого провадження № 12599502 з приводу залишку заборгованості за виконавчим документом, наявності обставин, які зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення (а.с.133, т.4). зазначений лист направлено відповідачу 25.09.2015р., що підтверджується штемпелем на конверті (а.с.134, т.4).

27.08.2015р. листом № 12599505/18 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 звернувся до відповідача з вимогою особисто керівником підприємства надати інформацію та документи щодо виконавчого провадження № 12599505 по виконанню наказу № 3/273-07 від 16.07.2008р. (а.с.246-247, т.4). Доказів направлення цієї вимоги відповідачу матеріали справи не містять.

В той же день, 27.08.2015р. вищевказаним виконавцем прийнято постанову про примусовий привід боржника, яку супровідним листом направлено на адреси ГУМВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровському міському управлінню ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.244, 245, т.4).

В судовому засіданні 03.03.2016р. представником відповідача зазначено про описку органу ДВС у зазначенні номерів виконавчих проваджень № 12599502 та № 12599505, оскільки фактично по відношенню до боржника було відкрито одне виконавче провадження ВП № 12599502.

21.09.2015р. згідно платіжних вимог №№ В18/4, В18/2, В18/1 з рахунків ПАТ «Дніпропетровськгаз» в примусовому порядку за виконавчим провадженням № 12599502 були списані 334,41 грн., 100 447,19 грн., 63 891,54 грн. (відповідно) (а.с.135-136, т.4).

05.10.2015р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 прийнято постанови про приєднання виконавчого провадження ВП № 12599502 по виконанню наказу № 3/273-07 від 16.07.2008р., ВП № 33923984 по виконанню наказу № 29/5005/16170/2011 від 26.03.2012р. до зведеного виконавчого провадження № 48941624 (а.с.251-252, т.4).

06.10.2015р. листом № 11/3-0617 відповідач повідомив головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відсутність заборгованості за наказом № 3/273-07 та про попереднє направлення цієї інформації 16.09.2015р. до органу ДВС (а.с.137-139, т.4). Зазначений лист направлено скаржнику як через відділення пошти 06.10.2015р. (а.с.140-141, т.4), так і засобами електронного зв`язку (а.с.142-143, т.4).

06.10.2015р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №3/273-07, виданого господарським судом Дніпропетровської області 16.07.2008р., що підтверджується відповідачем та представником ДВС.

Також, 06.10.2015р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 10 354 808,85 грн. в межах виконавчого провадження № 12599502, надано строк до 12.10.2015р. для добровільного її виконання; вказану постанову супровідним листом № 33923984-2/18 направлено боржнику (а.с.195-196, т.4).

07.10.2015р. розпорядженням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 № 33923984/В-18, затвердженим начальником цього відділу ОСОБА_6, грошові кошти, стягнуті за платіжними вимогами на виконання наказу № 3/273-07, були перераховані в сумі 152 480,90 грн. ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» по виконанню наказу № 29/5005/16170/2011 та в сумі 15 248,09 грн. виконавчий збір (а.с.249, 250, т.4).

08.10.2015р. позивач листом № 14/2-18268 повідомив державного виконавця про відсутність заборгованості за наказом від 16.07.2008р. № 3/273-07 (а.с.168-169, т.4).

12.10.2015р. вищевказаним державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 49101141 про стягнення з відповідача виконавчого збору, яку супровідним листом № 119/18 від 16.10.2015р. направлено відповідачу (а.с.197-199, т.4). Проте, фактично вказана постанова надіслана відповідачу 25.10.2015р. згідно поштового штемпелю на конверті та отримана відповідачем 02.11.2015р. (а.с.200, 197, т.4).

Отже, відсутність вчасних дій щодо закінчення виконавчого провадження з боку ДВС, відсутність будь-яких примусових дій по стягненню заборгованості, безпідставне винесення постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження по її виконанню і стали підставою для звернення відповідача до господарського суду зі скаргою на дії ДВС 06.11.2015р. (а.с.183-190, т.4).

28.12.2015р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області по цій справі зазначену скаргу відповідача було задоволено частково; визнано протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 12.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження № 49101141 з виконання постанови від 06.10.2015р. у виконавчому провадженні № 12599502; визнано незаконною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № 49101141 (а.с.31-33, т.4). Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV (з подальшими змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.46 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 14.04.2009р.) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ст.36 вищевказаного Закону України (в редакції від 14.04.2009р.) державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених у статтях 34 і 35 цього Закону, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби; постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 34 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови надсилається у 3-денний строк сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ; впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена; скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень; неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги; за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Пунктом 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (зі змінами та доповненнями) за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК України.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», яка є чинною, відповідно до статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника; виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 28.01.2014р. № 3-217гс14 по справі № 924/205/13-г, яка є остаточною та відповідно до ст.111-28 ГПК України обов`язковою для застосування всіма судами України.

Оскільки заборгованість ПАТ «Дніпропетровськгаз» перед НАК «Нафтогаз України» в сумі 110 027 720, 99 грн. була списана в грудні 2011 року на підставі протоколу засідання Комісії НАК «Нафтогаз України» від 28.10.2011р. № 1 та Погодження Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2011р. № 03/13-4645, в межах дії Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.05р. №2711-IV, та становила 0,00 грн., що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків від 05.12.11р., підписаними обома сторонами, відсутність боргу підтверджено позивачем (стягувачем) та встановлена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. по цій справі (ст.35 ГПК України), відповідачем (боржником) відповідна інформація про відсутність боргу з доказами направлялась органу ДВС та була отримана останнім 28.01.2014р., вдруге направлена до органу ДВС та отримана останнім 30.09.2015р., підтверджена на запит ДВС стягувачем у жовтні 2015р., отже, на момент поновлення виконавчого провадження 15.01.2014р., заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня (списана за домовленістю сторін, в добровільному порядку), то винесення постанови державним виконавцем постанови від 12.10.2015р. є протиправним, а господарським судом правомірно задоволено скаргу відповідача на дії ДВС.

Враховуючи вищевикладене, не приймаються до уваги доводи скаржника про обґрунтоване винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, оскільки відповідачем та позивачем відносини щодо припинення грошового зобов`язання вирішені самостійно, в добровільному порядку та заходів примусового виконання рішення не потребували.

Щодо доводів скаржника про необхідність стягнення судового збору згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", то ці доводи не приймаються, оскільки дії державного виконавця в межах виконавчого провадження № 12599502 визнані протиправними.

Щодо доводів скаржника про невиконання відповідачем вимог державного виконавця, ненадання інформації, то вони не приймаються, оскільки спростовані матеріалами справи.

Щодо решти доводів апеляційної скарги, то вони не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі господарського суду від 28.12.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового акту, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року у справі № 3/273-07 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.03.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко