ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 березня 2016 р. Справа № 903/38/16
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СМП до товариства з обмеженою відповідальністю АРС про стягнення 1030270,00 російських рублів (312820,88 грн.)

В судовому засіданні 02.03.2016 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СПМ звернулось в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю АРС про стягнення 1030270,00 російських рублів (312820,88 грн.).

Позов мотивувало тим, що 14.11.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «СМП» та товариством з обмеженою відповідальністю «АРС» укладено договір №38/ЕХ, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «СМП» зобовязується поставляти для товариства з обмеженою відповідальністю «АРС» мясну продукцію, а товариство з обмеженою відповідальністю «АРС» зобовязалось купувати продукцію для подальшого її продажу.

Поставка товару здійснювалась окремими партіями в межах договору. Точну назву, асортимент продукції, яка постачається сторони погоджували в специфікаціях, які являється невідємними частинами договору.

У звязку із неналежним виконанням умов вищезазначеного договору позивач просив суд стягнути з відповідача 1030270,00 російських рублів (312820,88 грн.)

Представник позивача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також подано документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Вимоги ухвали суду не виконав, хоча останній був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення, яке наявне в матеріалах справи (а.с.73).

Явка сторін обов'язковою не визнавалась. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутністю представників сторін, за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.11.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «СМП» та товариством з обмеженою відповідальністю «АРС» укладено договір №38/ЕХ (а.с.11-14).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до п.п. 7.1., 7.2. сума цього договору визначається як загальна сума за всіма виставленими іновайсами (рахунками). Оплата продукції здійснюється на умовах 100% (стовідсоткової) передпати протягом 7 (семи) днів з моменту отримання інвойсу (рахунку).

Відповідно до п. 8.1. договору поставка продукції здійснюється на умовах СРТ склад покупця м. Москва, РФ, відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС 2010, не пізніше ніж за 90 днів з дня надходження коштів на рахунок продавця. У випадку колізії між умовами даного договору і правилами тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС 2010 переважну силу мають умови договору.

Згідно з вищевказаними правилами ІНКОТЕРМС 2010 термін СРТ «фрахт/оплачені до» означає, що продавець передає товар, відпущений в митному режимі експорту, обраному продавцем перевізнику. Покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, після передачі товару продавцем перевізнику, а не коли товар буде доставлений до обумовленого в договорі місця призначення.

Вищезазначене кореспондується з п.9.1 договору, а саме право власності, ризик втрат та пошкодження продукції завжди переходить до покупця в момент прийняття покупцем або вантажоперевізником відповідної продукції на складі продавця, що підтверджується підписом водія або уповноваженої особи вантажоперевізника на транспортних документах (CMR, TIR).

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами проведений акт взаємозвірки за період з 01.01.2015 р. по 18.08.2015 р., який скріплений печатками та підписами сторін. Відповідно до даного акту вбачається, що позивачем поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 178876000,00 російських рублів. Відповідачем сплачено позивачу передоплату на загальну суму 174216000,00 російських рублів. Отже станом на момент підписання акту звірки сума передоплати сплачена відповідачу на яку продукцію поставлено не було становить 26880000,00 російських рублів (а.с.51-53).

26.08.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю «СМП» повернуло товариству з обмеженою відповідальністю «АРС» сплачену передоплати в сумі 6960000,00 російських рублів, що підтверджується платіжним дорученням № 6(а.с.96).

Після проведеного акту взаємозвірки за період з 26.08.2015 р. по 28.09.2015 р. позивач додатково предявив відповідачу рахунки фактури на загальну суму 20686000,00 російських рублів (а.с.33-41) та відповідно поставило продукцію в загальній кількості 172000,00 кг. на суму 20686000,00 російських рублів.

Продукція у вказаній кількості була отримана перевізниками до перевезення, що підтверджується підписами та відбитками штампів на міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) (а.с.42-50).

Як вбачається з відміток митних органів України та інших компетентних органів України, що здійснюють екологічний, фітосанітарний та інші види контролю, що містяться на міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR), продукція у вказаній кількості перетнула митний кордон України без будь-яких зауважень, що свідчить про належну якість продукції та наявність у перевізника документів, зазначених у п.8.4. договору.

Продукція у вказаній кількості доставлена на територію Російської Федерації для виконання митних формальностей, необхідних для імпорту продукції, що підтверджується відмітками митних органів Російської Федерації на міжнародних товарно-транспортних накладних (надалі «CMR»).

В матеріалах справи відсутні будь-які претензій зі сторони відповідача, щодо неотримання продукції чи її не належної якості до позивача предявлено не було.

Отже, сума основного боргу підтверджується матеріалами справи підставна та підлягає до стягнення з відповідача в розмірі 766 000,00 російських рублів.

21.01.2016 р. з корпоративної електронної адреси юрисконсульта товариства з обмеженою відповідальністю «СМП» ОСОБА_1 на електронну адресу генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «АРС» ОСОБА_2 було відправлено скан-копію претензії за вих. №30 з вимогою сплатити заборгованість в загальній сумі 766 000,00 російських рублів (копії електронних скріншотів додаються), відповідь на дану претензію в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до п.10.4. договору у випадку порушення строків оплати, які визначені п.7.2. цього договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожний день порушення строків. За спливом 10 днів з моменту настання порушення строків оплати, продавець має право вимагати оплати всіх несплачених рахунків».

На підставі даного договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 264270,00 російських рублів, що еквівалентно 80240,30 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем умов договору суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі (методика нарахування сума пені судом перевірені).

Згідно з п.13.2. договору при наявності спору, який не може бути вирішений дружнім шляхом, Сторона може подавати спір для його вирішення в компетентний арбітражний суд країни Позивача.

Відповідно до п. є) статті 11 Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, укладена державами учасницями СНД у м.Києві 20.03.1992 р. права та обовязки сторін за угодою визначаються законодавством місця укладення, якщо інше не передбачене угодою Сторін.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» «у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний звязок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно повязаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження».

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» «у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до договору, застосується право відповідно до ч.2 і ч.3 ст.32 цього закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є: 1) продавець за договором купівлі-продажу».

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст. 34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, господарський суд, оцінюючи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про те, що заявлена позивачем вимога підлягає задоволенню.

Оскільки, спір до суду доведений з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 4692,31 грн., що еквівалентно 15454,04 російських рублів в порядку ст.ст. 44,49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю АРС на користь товариства з обмеженою відповідальністю СПМ 1030270,00 російських рублів (312820,88 грн.) з них: (766000,00 російських рублів, що еквівалентно 232580,58 грн. основного боргу, 264270,00 російських рублів, що еквівалентно 80240,30 грн. пені), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4692,31 грн. (чотири тисячі шістсот девяносто дві гривні тридцять одну копійку), що еквівалентно 15454,04 російських рублів.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 09.03.2016

Суддя І. О. Гарбар