РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/30751/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО» до Спільно українсько-німецького підприємства «МАРКОМ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 14 497,44 грн., за участю представників позивача - Горбаня Р.О., довіреність №б/н від 18.02.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 14 497,44 грн. основного боргу у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару за договором поставки №32/14 від 18.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.01.2016 року.

02.02.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову.

03.02.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 10.02.2016 року.

10.02.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 22.02.2016 року.

22.02.2016 року в судовому засіданні представником позивача надано письмові пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 22.02.2016 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.03.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІО» (постачальник) та Спільно українсько-німецьким підприємством «МАРКОМ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (покупець) було укладено договір поставки №32/14, за умовами якого постачальник приймає на себе зобов'язання поставляти, передавати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується приймати і оплачувати товар за ціною та в асортименті, погоджених сторонами в специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного договору і в кількості, передбаченій замовленнями на товар (п. 1.1 договору).

Покупець здійснює оплату за товар в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 7 (семи) календарних днів з дня реалізації поставленого товару споживачам. Підтвердженням реалізації товару є звіт покупця, який покупець надає постачальнику за письмовою вимогою останнього, електронною поштою, факсом або іншим способом що дозволяє зафіксувати момент його передачі, але не частіше 1 (одного) разу в місяць (п. 4.2. договору).

Поясненнями представника позивача, видатковою накладною №538 від 30.04.2015 року на суму 14 497,44 грн., яка містяться в матеріалах справи, стверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 14 497,44 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 14 497,44 грн.

18.08.2015 року позивачем направлено відповідачу вимогу №1 з проханням повернути борг на суму 18 267,54 грн., яку відповідачем було отримано 02.09.2015 року. Відповіді на вказану відповідь відповідачем надано не було.

22.09.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу №2, в якій позивач просив надати звіт про реалізацію поставленого відповідачу товару в сумі 18 267,54 грн. Відповіді або звіту про реалізацію поставленого товару відповідачем на вказану вимогу надано не було.

Доказів того, що поставлений товар не був реалізований або доказів сплати вказаної заборгованості за поставлений товар відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 14 497,44 грн.

Судом була надана належна оцінка відзиву на позовну заяву.

Проте, викладені у вищезазначеному документі доводи про те, що поставлений позивачем товар не було реалізовано, судом не приймаються у зв'язку з їх необґрунтованістю та відсутністю у справі доказів на їх підтвердження.

За вимогами до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Спільно українсько-німецького підприємства «МАРКОМ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (04053, м. Київ, провулок Нестеровський, буд. 7/9; код 14364757) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО» (61064, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 155-А, кв. 40; код 31149540) 14 497 (чотирнадцять тисяч чотириста дев'яносто сім) грн. 44 коп. основного боргу та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.02.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна