ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2016 р. Справа № 909/1357/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Середюк І. Б., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН" (ідентифікаційний код 36112866) до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" (ідентифікаційний код 38904296) про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

ТОВ "ДЕЙ-СОН" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ПАТ "ВіЕС Банк" про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3690 від 11 листопада 2015 р., вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом без дотримання вимог закону щодо безспірності заборгованості боржника перед кредитором.

16 грудня 2015 р., суд порушив провадження у справі № 909/1357/15, призначив її до розгляду в засіданні на 29 грудня 2015 р. та залучив до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

29 грудня 2015 р. і 26 січня 2016 р., розгляд справи суд відкладав на 26 січня та 09 лютого 2016 р. відповідно.

09 лютого 2016 р., за заявою позивача первісного відповідача ПАТ "ВіЕС Банк" суд замінив належним відповідачем ТОВ "Фінансова компанія "Авістар", а розгляд справи відклав на 07 березня 2016 р.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідач позов визнає, вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3696 від 11 листопада 2015 р. слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні позивач подав суду додаткові письмові пояснення. Зокрема, зазначив, що стягувач за оспорюваним виконавчим написом втратив право вимоги за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р. та відповідними договорами застави. Крім того, в ході розгляду справи № 909/1285/15 був встановлений інший розмір заборгованості ТОВ "ДЕЙ-СОН" за згаданим кредитним договором.

Третя особа в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Письмових пояснень по суті даного спору від третьої особи суд не отримував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд

в с т а н о в и в:

23 жовтня 2013 р., між ПАТ "ВіЕС Банк" (банк) та ТОВ "ДЕЙ-СОН" (позичальник) було укладено кредитний договір № KU021472, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 3 607 000 грн з кінцевим строком погашення не пізніше 23 жовтня 2018 р.

11 листопада 2013 р., з метою забезпечення виконання зобов'язань за згаданим кредитним договором, сторони уклали договір застави, до якого неодноразово вносили зміни.

За умовами договору застави, позичальник передав банку у заставу належне йому на праві власності рухоме майно з всіма приналежностями та покращеннями, які є на момент укладення договору та які можуть виникнути в майбутньому, а саме: основні засоби, перелік та характеристика яких зазначені в Додатку № 1 до цього Договору.

У зв'язку із неналежним виконанням кредитного договору № KU021472, банк 08 жовтня 2015 р. направив позичальнику повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредитних коштів протягом тридцяти днів з дня одержання вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримав повідомлення-вимогу 10 жовтня 2015 р.

Зважаючи на відсутність вчинення жодних дій щодо погашення заборгованості, 11 листопада 2015 р. ПАТ "ВіЕС Банк" звернулось до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі застави від 29 листопада 2013 р.

11 листопада 2015 р., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на рухоме майно, що було предметом договору застави від 29 листопада 2013 р. За рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ "ВіЕС Банк" за період з 01 вересня 2015 р. по 11 листопада 2015 р. на суму 2 317 499 грн 42 коп.

Постановою відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції від 19 листопада 2015 р. за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження.

ТОВ "ДЕЙ-СОН", вважаючи, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом без дотримання вимог закону щодо безспірності заборгованості, звернулось до суду із позовом про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 3690 від 11 листопада 2015 р., вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, 18 листопада 2015 р., ПАТ "ВіЕС Банк" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ТОВ "ДЕЙ-СОН" заборгованості за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р. в сумі 2 317 499 грн 42 коп.

26 січня 2016 р., ПАТ "ВіЕС Банк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" своє право вимоги до ТОВ "ДЕЙ-СОН" за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р.

01 лютого 2016 р., господарський суд Івано-Франківської області виніс рішення у справі № 909/1285/15, яким стягнув з ТОВ "ДЕЙ-СОН" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" заборгованість за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р. в сумі 1 259 404 грн 41 коп. Дане рішення набрало законної сили, на його виконання видані відповідні накази.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до статей 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Положеннями ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено в ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У відповідності до пунктів 2.1 - 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно з п. 3 Глави 16 цього Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р.

В п. 1 зазначеного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису на нотаріально посвідчених угодах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також, право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 8 постанови №10 від 24 жовтня 2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснив, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Отже, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні та здійснювати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки за змістом статей 1, 2, 18 ГПК України, статей 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а у відповідності до статті 50 названого Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

У господарських судах при вирішенні спору між боржниками і стягувачами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства, тобто розглядається справа за наявності між боржниками і стягувачами спору про право.

Господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність банку, як кредитору, права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи та із пояснень сторін, 26 січня 2016 р., ПАТ "ВіЕС Банк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" своє право вимоги до ТОВ "ДЕЙ-СОН" за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі відступлення обтяжувачем забезпеченою обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження.

Відтак, стягувач за оспорюваним виконавчим написом втратив право вимоги до ТОВ "ДЕЙ-СОН" за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р. та відповідними договорами застави.

Крім того, в ході розгляді справи № 909/1285/15 господарський суд Івано-Франківської області встановив, що заборгованість ТОВ "ДЕЙ-СОН" за кредитним договором № KU021472 від 23 жовтня 2013 р. становить 1 259 404 грн 41 коп., а не 2 317 499 грн 42 коп., як зазначено у оспорюваному виконавчому написі.

Таким чином, суд вбачає об'єктивні обставини, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Отже, позов ТОВ "ДЕЙ-СОН" до ТОВ "Фінансова компанія "Авістар" про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Судові витрати, згідно з положеннями ст. 49 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82 -85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити;

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 11 листопада 2015 р., зареєстрований в реєстрі за № 3690 про звернення стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями.

З товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" (01015, м. Київ, Печерський район, вул. Старонаводницька, буд. 13-А, секція Е, офіс 42; ідентифікаційний код 38904296) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЙ-СОН" (77304, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Підвальна, буд. 12; ідентифікаційний код 36112866) стягнути 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ткаченко І. В.

Повне рішення складено 11.03.15