КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа№ 910/21511/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 29.02.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Інвест» на рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 (повне рішення складено 26.11.2015)

у справі №910/21511/15 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Інвест»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору поновленим та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «Про-Інвест» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 21.12.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. вказану вище апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи №910/21511/15 за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. у відпустці та судді Федорчука Р.В. на лікарняному, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Корсакова Г.В.

Ухвалою від 01.02.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Корсакова Г.В. апеляційну скаргу ТОВ «Про-Інвест» прийнято до свого провадження.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Гаврилюка О.І. на лікарняному та виходом судді Федорчука Р.В. з лікарняного та судді Лобаня О.І. з відпустки змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 29.02.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. апеляційну скаргу ТОВ «Про-Інвест» прийнято до свого провадження.

Представник позивача брав участь у судових засіданнях, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ТОВ «Про-Інвест» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

Представники відповідача брали участь в судових засіданнях, заперечували щодо доводів апеляційної скарги, надавали пояснення та просили рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Про-Інвест» - без задоволення.

Представники третьої особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка їх представників без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу та справу без участі представників третьої особи.

Київською міською радою на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу «КСК-Автоматизація» залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Київської міської ради від 08.10.2009 №385/2454, між Київською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Про-Інвест» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки розміром 0,4683 га в межах червоних ліній, розташованої біля станції метро «Позняки», парна сторона, діл. №4 в Дарницькому районі м. Києва, для експлуатації приміщень офісно-торговельно-розважального призначення і закладів громадського харчування зі стоянкою автомобілів для відвідувачів, кадастровий номер земельної ділянки 8 000 000 000:90:310:0027.

Відповідно до п. 3.1. договору договір укладено на 5 років.

Договір оренди земельної ділянки нотаріально посвідчено та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 13.05.2010 за №63-6-00584 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Пунктами 8.3., 11.7. договору передбачено переважне право орендаря, при умові належного виконання своїх обов'язків, на поновлення договору після закінчення строку його дії.

Так, 10.04.2015 ТОВ «Про-Інвест» звернулось до Київської міської ради з листом-повідомленням №4 про поновлення договору оренди земельної ділянки, в якому повідомило про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. До листа-повідомлення додано проект додаткової угоди до договору та копію довідки ДПІ у Подільському районі ДФС у м. Києві від 08.04.2015 про відсутність заборгованості зі сплати податків і зборів (а. с. 25-27).

Однак, відповіді на вказаний лист-повідомлення позивач не отримав.

У серпні 2015 року ТОВ «Про-Інвест» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради( КМДА) 13.05.2010 за №63-6-00584, та зобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення вказаного договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та права позивача, оскільки останній за місяць до закінчення терміну дії договору звернувся до Київської міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки та надав проект додаткової угоди, однак відповідач дії на поновлення договору оренди не вчинив. Крім того, позивач зазначає, що після закінчення договору оренди продовжує використовувати земельну ділянку та сплачувати орендну плату.

При прийняті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з того, що позивачем запропоновано змінити істотні умови договору.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що позовна вимога заявлена про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції, чого насправді не було передбачено в позові. Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим є вимогою про встановлення юридичного факту.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок поновлення договору оренди встановлений ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки його пролонгації.

Так, у частинах першій - п'ятій цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, виходячи із положень ст. ст. 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Другий випадок пролонгації договору оренди встановлений ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Пролонгація договору оренди відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7-9 статті 33 вказаного Закону, у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору. Наведене є підставою для висновку про застосування до обох випадків частини третьої зазначеної статті, відповідно до якої, орендар має право надіслати проект додаткової угоди орендодавцеві.

Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач, скориставшись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, направив відповідачу лист-повідомлення та проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки.

В матеріалах справи міститься копія листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30.07.2015 №7 адресованого ТОВ «Про-Інвест» про розгляд його листа від 10.04.2015 з посиланням на статтю 33 Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або власність із земель комунальної власності в місті Києві.

Однак, докази направлення даного листа позивачу у справі відсутні.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджено проект додаткової угоди від 14.05.2015 про поновлення договору оренди земельної ділянки, який був направлений відповідачу, зі змісту тексту якого вбачається, що запропонована скаржником редакція передбачає поновлення договору оренди земельної ділянки на 10 років, а також внесення змін щодо розмірів орендної плати, визначеної підпунктом 4.2. договору оренди, що суперечить ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Тобто, позивачем запропоновано змінити строк дії договору не на той самий строк, який був раніше встановлений (5 років), а поновити на 10 років.

Крім того, позивачем запропоновано змінити розміри орендної плати, тобто - істотні умови договору оренди землі, а не укласти угоду за наслідками поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах.

Скаржником не надано суду доказів звернення до відповідача із вимогою продовжити договір оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, і така додаткова угода не була укладена. Тому, судова колегія вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження юридичного факту поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах і того факту, що його право на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» є порушеним, оскільки з такою пропозицією скаржник до відповідача не звертався, а навпаки просив змінити істотні умови договору.

Отже, договір не був продовжений на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів правовідносини за якими припинені і які не є чинними.

Таким чином, вимога позивача про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим, задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що суд відмовляє у поновленні договору оренди, а тому вимога про зобов'язання Київську міську раду укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 13.05.2010 за №63-6-00584 у книзі записів державної реєстрації договорів в запропонований позивачем редакції також не підлягає задоволенню.

Дана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі №904/3929/14 від 20.10.2015.

Твердження скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка була направлена позивачем відповідачу.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про визнання поновленим договору оренди ділянки не відповідає способам захисту, передбачених ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, оскільки обраний позивачем спосіб захисту відповідає вказаним нормам чинного законодавства.

Однак, вказана обставина не вплинула на правильність прийняття рішення місцевим господарським судом, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду від 17.11.2015 посилання на ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Про-Інвест» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Інвест» на рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі №910/21511/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/21511/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук