ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.03.16р. Справа № 904/1419/16

Суддя Золотарьова Я.С. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГІЙНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ", м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 429 000,00 грн. та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГІЙНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", в якому просить суд:

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" відшкодувати збитки, пов'язані з транспортуванням пошкодженого майна до місця виконання ремонту, шляхом здійснення за власний рахунок навантаження на залізничні платформи та транспортування пошкоджених вагонів № 95188629, № 95091781, № 95095709 з місця їх зберігання на ПТО Апостолове на територію "Дніпровагонмаш" для виконання ремонту;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 144 000,00 грн. неодержаний прибуток (упущену вигоду), 285 000,00 грн. збитки на відновлення пошкодженого майна.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд вважає за необхідне повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду з наступних підстав.

Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 6 435,00 грн., що відповідає 1,5% від заявленої до стягнення суми у розмірі 429 000,00 грн.

Також, позивач у прохальній частині позовної заяви просить суд визначити суму судового збору за першою вимогою відповідно до п.2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 2 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Отже, вказана вимога розцінена позивачем як майнова.

Але, відповідно до частини 1 статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Тобто, ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачає відшкодування збитків в натурі або відшкодування збитків у повному обсязі в грошовій формі.

При цьому, позивач просить суд стягнути грошові кошти у сумі 429 000,00 грн., з яких: 144 000,00 грн. неодержаний прибуток та 285 000,00 грн. сума, необхідна на відновлення пошкодженого майна, отже позивач вирішив зобов'язати особу відшкодувати збитки у грошовій формі.

Таким чином, суд розцінює вимогу позивача, а саме: зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" відшкодувати збитки, пов'язані з транспортуванням пошкодженого майна до місця виконання ремонту, шляхом здійснення за власний рахунок навантаження на залізничні платформи та транспортування пошкоджених вагонів № 95188629, № 95091781, № 95095709 з місця їх зберігання на ПТО Апостолове на територію "Дніпровагонмаш" для виконання ремонту, як вимогу немайнового характеру, оскільки у разі задоволення позову відповідач повинен буде вчинити певні дії. При цьому необхідності встановлювати вартість цих дій немає, оскільки вони будуть вчинятись не за рахунок відповідача, а його власними силами.

Оскільки, перша вимога є немайновою, тому позивач може встановити суму судового збору за вищезазначеною вимогою.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VІ, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 з січня 2016 встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За подання позову, позивач повинен був сплатити 7 813,00 грн., а сплатив 6 435,00 грн. Отже, до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Крім того, у позовній заяві від 02.03.2016 позивач зазначив відповідачем - Державне підприємство "Придніпровська залізниця", але в прохальній частині висуває вимоги не до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", а до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до офіційного сайту https://usr.minjust.gov.ua:

- Державне підприємство "Придніпровська залізниця" є юридичною особою, ідентифікаційний код 01073828, місцезнаходження: 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108;

- Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є юридичною особою, ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5.

Оскільки, Державне підприємство "Придніпровська залізниця" та Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є окремими юридичними особами, у позовній заяві позивач не висуває вимоги до відповідача - Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Керуючись п.п. 3, 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя ОСОБА_1