РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016Справа №910/1999/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АВЕРС"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"
провідшкодування шкоди в порядку регресу 18 470,00 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Петренко О.В. - представник за довіреністю № 154 від 10.07.15;
від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 02.03.16, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «АВЕРС» до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення 18470,00 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія «АВЕРС» на підставі договору добровільного страхування транспортних засобів № 700799 від 16.07.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Renault Trafic", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ "СК "Провідна", позивачем було направлено останньому регресну вимогу. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить стягнути з відповідача 18470,00 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1999/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 02.03.2016.

У судове засідання, призначене на 02.03.2016 з'явився представник позивача, який надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 697, відповідно до якого ухвалу суду від 09.02.2016 було отримано відповідачем 15.02.2016.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

16 липня 2015 року за договором добровільного страхування транспортних засобів № 700799 ПрАТ «СК «Аверс» (далі - позивач) було застраховано автомобіль марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1, страхувальник та вигодонабувач - ОСОБА_2, строк дії договору з 17.07.2015 по 16.08.2016.

Згідно Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 71239936, 01.08.2015р. на просп. Броварському в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 під керуванням власника та автомобіля «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3.а, 2.3.б Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2015 у справі № 755/16687/15-п.

03.08.15 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО.

Загальна вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 554 від 14.08.2015 складає 22890,20 грн.

Фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури СТО - ФОП ОСОБА_6 від 15.09.15 № 15/09/15 та акту здачі-приймання виконаних робіт № 28/09/15 від 28.09.2015 складають 18 470,00 грн..

За страховим випадком - ДТП що сталась 01.08.2015р. за участю застрахованого автомобіля «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту від 28.09.15 позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 18470,00 грн., виплата якого підтверджується платіжними дорученнями № 244 від 17.09.15 на суму 11200,00 грн. та № 250 від 28.09.15 на суму 7270,00 грн.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2015 у справі № 755/16687/15-п.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_3 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв станом на 01.08.2015 (Поліс АІ/2585634), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Renault Trafic», державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 700799 від 16.07.2015, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За таких обставин, розмір страхового відшкодування, який зобов'язаний сплатити відповідач позивачу в порядку регресу, становить 18 470,00 грн., що відповідає розміру позовних вимог.

В матеріалах справи наявна копія претензії позивача про виплату страхового відшкодування в порядку регресу до відповідача за вих. № 63 від 02.10.2015р., яка була отримана відповідачем 06.10.2015. Доказів сплати страхового відшкодування відповідачем суду не надано.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Провідна» (03049 м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аверс» (03680 м. Київ, бульв. Івана Лепсе, буд. 8, ідентифікаційний код 35489734) страхове відшкодування в сумі 18 470 (вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.03.2016

Суддя Пукшин Л.Г.