донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

02.03.2016 справа №913/967/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 за довіреністю
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_6 м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Луганської області
від14.12.2015р.
по справі№913/967/15 (суддя Смола С.В.)
за позовом:Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Севєродонецьк, Луганська область
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 5 781,74грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Севєродонецьк, Луганська область звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 м. Сєвєродонецьк, Луганська область про стягнення суми заборгованості у розмірі 2 863грн.51коп., пені в сумі 1196грн.63коп., 3% річних у сумі 139грн.68коп., інфляційних нарахувань в сумі 1581грн.92коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» заборгованість за постачання теплової енергії в гарячій воді в сумі 03грн.00коп., пеню в сумі 1196грн.63коп., 3% річних у сумі 139грн.67коп., інфляційні витрати в сумі 1565грн.75коп., судовий збір у сумі 1 214грн.59коп. Провадження в частині стягнення заборгованості за постачання теплової енергії в гарячій воді в сумі 2860грн.51коп. припинено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку і просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає, що транзитні стояки не є приборами опалення, приборами опалення є радіатори, які демонтовані згідно затвердженого проекту при встановленні системи автономного опалення.

Відповідач вважає, що посилання позивача на акт обстеження технічного стану системи теплопостачання від 31.03.2005р. є неправомірним, оскільки позивач не має жодного відношення до внутрішньобудинкової системи опалення відповідно до ОСОБА_5 розмежування експлуатаційної відповідальності від 12.05.2009р. між Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» та Комунальним підприємством «Сєвєродонецькі теплові мережі», отже не будучи приєднаним до мереж Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» неможливо отримати теплову енергію. Вважає, що не здійснював оплати за спожиту послугу за предметом позову та посилається на необґрунтованість застосування тарифів на теплову енергію.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Причини неприбуття суду не повідомив.

Через канцелярію суду відповідачем було надано клопотання про залучення до справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Луганське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України. Підставою для залучення до справи даної особи апелянт вважає, що рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обовязки.

Зазначене клопотання долучено до матеріалів справи, судом розглянуто та не задоволено, оскільки предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за надані послуги між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Севєродонецьк, Луганська область і рішення не впливає на права та обовязки обласного відділення Антимонопольного комітету щодо однієї із сторін в розумінні ст. 27 Господарського процесуального кодексу України. Крім того відповідач не визначив на стороні позивача або відповідача він просить залучити третю особу.

Представник позивача у судове засідання прибув, заперечував проти доводів апеляційної скарги, заявленого клопотання, відзив надав.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2001р. між Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (Енергопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (Споживач) був укладений договір №604 про постачання теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого енергопостачальна організація прийняла на себе зобовязання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п.1 договору).

Відповідно до п.2.1 теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води на такі потреби: - опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року.

В п.2.2 договору сторони передбачили, що енергопостачальна організація постачає споживачу в період з 15.10.2001р. до 15.10.2002р. теплову енергію в гарячій воді в межах Q на рік = 7 Гкал/рік з максимальним тепловим навантаженням ЕQ=0,0037 Гкал/год, в т.ч. на опалення Q=0,0037 Гкал/год.

Згідно до п.4.2.2 договору споживач зобовязався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії споживачем в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

В п.5.1 договору сторони домовились, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом.

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться за платіжними дорученнями, виписаними на підставі показань приладів обліку або розрахунковим способом, виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів за розрахунковий період (місяць), встановлених відділом цін Луганської держадміністрації.

Згідно з п.6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

В п.7.2.3 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, нараховується пеня за 1 рік в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Пунктом 10.1 договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з 15.10.2001р. та діє до 15.10.2002р.

Відповідно до п.10.2 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Припинення дії договору не звільняє споживача від обовязку повної сплати спожитої теплової енергії.

Враховуючи викладене, договір продовжував свою дію відповідно на кожний наступний рік, починаючи з 2002 року.

Договір № 604 від 05.11.2001р. підписаний сторонами та скріплений печатками у встановленому порядку.

Апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду щодо припинення дії договору.

В матеріалах справи міститься заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 б/н від 13.09.2009р. до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Севєродонецьк, Луганська область, в якій просила припинити договір №604 від 05.10.2001р. у відповідності до п.10.2 договору, у звязку з тим, що в приміщенні встановлено автономне опалення.

Вказана заява отримана позивачем 17.09.2009р., що підтверджується відміткою на даній заяві.

Таким чином, договір припинив свою дію з 15.10.2009р.

09.11.2005р. сторонами складений ОСОБА_5 обстеження технічного стану системи теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1, 2, м.Сєвєродонецьк Луганської області, з якого вбачається, що на підставі проекту 34-2003-ОВ від 08.12.2003р. проведена реконструкція системи опалення, з 31.03.2005р. приміщення переведено на автономне (газовий котел) опалення. Вказаний акт підписаний обома сторонами.

Актом встановлено, що в приміщеннях знаходиться 20 м опалювальних стояків з тепловіддачею 0,716 Гкал на рік, з 31.03.2005 відділ збуту ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» нарахування за опалення магазину за адресою: проспект Гвардійський, б.18, здійснює по діючим тарифам на момент розрахунку за 0,716 Гкал на рік, а володілець щорічно, до 1 жовтня, здійснює оплату розрахункової величини 0,716 Гкал на рік по діючим тарифам.

Факт надання послуги до приміщення відповідача підтверджується актами про включення/відключення теплоустановок №000000025 від 25.10.2012, №000001363 від 13.10.2013, №0138 від 23.10.2014.

З матеріалів справи вбачається, що за опалювальні сезони 2012-2013 років, 2013-2014 років, за жовтень 2014 квітень 2015 років ним поставлено теплової енергії у вигляді гарячої води на опалення приміщення відповідача на загальну суму 2 863,51грн., з метою оплати вартості якої відповідачеві виставлені рахунки №604 від 31.10.2012р. за опалювальний сезон 2012-2013р. на суму 833,44грн.; №604 від 31.10.2013р. за опалювальний сезон 2013-2014р. на суму 833,44грн.; №604 від 31.10.2014р. за жовтень місяць 2014 року на суму 51,18грн., №604 від 30.11.2014р. за листопад місяць 2014 року на суму 170,58грн., №604 від 31.12.2014р. за грудень місяць 2014 року на суму 213,00грн., №604 від 31.01.2015р. за січень місяць 2015 року на суму 213,00грн., №604 від 28.02.2015р. за лютий місяць 2015 року на суму 192,38грн., №604 від 31.03.2015р. за березень місяць 2015 року на суму 305,78грн., №604 від 30.04.2015р. за квітень місяць 2015 року на суму 50,71грн. за жовтень 2014 квітень 2015 років, докази направлення містяться в матеріалах справи.

Відповідно до акту від 31.03.2005р. позивачем за опалювальні сезони 2012-2013 років та 2013-2014 років виставлялися відповідні рахунки не помісячно, а за рік з урахуванням положень п.2 висновків комісії зазначеного акту, відповідно до яких відповідач щорічно, до 1 жовтня здійснює оплату розрахункової величини 0,716 Гкал на рік за діючими тарифами.

Доказами початку опалювальних періодів є рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської Ради №1307 від 11.10.2012р., №801 від 01.10.2013р., №534 від 10.10.2014р., а доказами закінчення опалювальних періодів є розпорядження міського голови № 135 від 03.04.2013р., рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської Ради №205 від 25.03.2014р. та №178 від 06.04.2015р.

Згідно із ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Частиною 3 ст.24 Закону України „Про теплопостачання" передбачено, що основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

В матеріалах справи міститься заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 б/н від 13.09.2009р. до Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Севєродонецьк, Луганська область, в якій просила припинити договір №604 від 05.10.2001р. у відповідності до п.10.2 договору, у звязку з тим, що в приміщенні встановлено автономне опалення.

Вказана заява отримана позивачем 17.09.2009р., що підтверджується відміткою на даній заяві.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобовязанням.

Відповідно до ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, недійсність договору з теплопостачання у звязку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому зобовязання, що виникли між Державним підприємством Сєвєродонецька теплоелектроцентраль та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №3-184гс14.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено позивачем, відповідач отримані послуги за опалювальні сезони 2012-2013 років, 2013-2014 років, за жовтень 2014 квітень 2015 років не оплатив, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання на загальну суму 2 863,51грн.

Щодо доводу апелянта відносно демонтування приборів опалення та встановлення автономної системи опалення в нежитловому приміщенні , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 обстеження технічного стану системи теплоспоживання від 31.03.2005р. не свідчить про належне відключення приміщення відповідача від єдиної системи централізованого опалення будинку у порядку передбаченому чинним законодавством.

На час складання ОСОБА_5 від 31.03.2005р. питання влаштування автономних систем опалення у житлових та нежитлових приміщеннях багатоквартирних житлових будинках регулювалося наступними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з п. 34 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997р. №1497 споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.

Правилами передбачено, що в разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж за умови технічної можливості, оскільки при цьому не повинні порушуватися санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирного житлового будинку.

Таким чином, ОСОБА_5 від 31.03.2005р. належним чином не доводить факту відключення приміщення від централізованого опалення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач після звернення позивача з даним позовом до суду перерахував Державному підприємству «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» грошові кошти, що підтверджується копіями квитанцій від 10.11.2015р. №0.0.458804355.1 в сумі 1666грн.88коп. та від 12.11.2015р. №0.0.459900941.1 в сумі 1193грн.63коп., що разом складає 2 860,51грн.

Господарським судом провадження в частині стягнення заборгованості за постачання теплової енергії в гарячій воді в сумі 2860грн.51коп. припинено. Отже, неоплаченою залишилася сума заборгованості у розмірі 03грн.00коп.

В свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що дана сплата не повязана з вимогами позивача за даним позовом, але в той же час апелянтом не надані суду докази того, що квитанції від 10.11.2015р. №0.0.458804355.1 та від 12.11.2015р. №0.0.459900941.1 є частковою сплатою ДП. «Сєвєродонецька ТЕЦ» за попередніми рішеннями судів відповідно до яких вже відкрито виконавче провадження.

Разом з тим, як вбачається з копій квитанцій, підставою перерахування грошових коштів відповідачем визначено конкретний період 2012/2013р., а також договір №604. Тобто посилання на виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, колегія суддів зазначений довод відповідача до розгляду не приймає за недоведеністю обставин.

У звязку з несвоєчасним проведенням відповідачем оплати вартості теплової енергії за опалювальні сезони 2012-2013 років, 2013-2014 років, за жовтень 2014 квітень 2015 років позивачем нараховано на відповідача пеню в розмірі 1196грн.63коп., 3% річних у сумі 139грн.68коп., інфляційних нарахувань в сумі 1581грн.92коп.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням у свою чергу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з вищевикладеним та здійснивши повний розрахунок 3% річних колегія суддів погоджується з висновком суду щодо задоволення даної вимоги частково в сумі 139,68грн. за період з 12.11.2012р. по 30.09.2015р.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат розмірі 1 581,92грн. колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо задоволення даної вимоги частково в сумі 1 565,75грн. за період з грудня 2012 року по вересень 2015 року, виходячи з того, що розрахунок інфляційних витрат здійснюється з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1196грн.63коп., нараховану за період з 29.11.2014р. по 30.09.2015р. за несвоєчасне виконання зобовязання.

За приписами статей 611, 612 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу країни, статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 1196грн.63коп., підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процессуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. по справі №913/967/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 м. Сєвєродонецьк, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. по справі №913/967/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. по справі №913/967/15 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: Н.В.Будко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЛО.