ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.03.16р. Справа № 904/11184/15

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межрегіональне управління розвитку бізнесу", м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-1 Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації громадських формувань Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-2 ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-3 ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-4 ОСОБА_4, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним та скасування рішення Загальних Зборів Учасників та визнання недійним статуту, оформленого протоколом № 1 від 12.12.2013 року

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_5, довіреність № 82 від 14.01.2016 року, представник

від відповідача: Дергоусова Л.В., довіреність 1803 від 01.08.2013 року, представник

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: ОСОБА_7, довіреність № 811 від 04.07.2015 року, представник

від третьої особи-3: ОСОБА_8, довіреність № 1805 від 01.08.2013 року, представник

від третьої особи-4: не з'явився

особа, присутня у судовому засіданні: ОСОБА_9 представник за довіреністю №6010 від 02.09.2013 року ОСОБА_10 (довіреність на право представляти інтереси ОСОБА_10 як фізичної особи), який, у свою чергу, подав клопотання про допуск до участі у справі у якості представника третьої особи-2.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати недійним рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Межрегіональне управління розвитку бізнесу", оформлене протоколом № 1 від 12.12.2013 року; визнати недійсним статут ТОВ "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів ТОВ "Межрегіональне управління розвитку бізнесу", оформлене протоколом № 1 від 12.12.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані порушенням прав позивача щодо неправомірного позбавлення можливості впливати на юридичну долю ТОВ "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" та можливості розпоряджатися своєю часткою в статутному капіталі.

Відповідач та третя особа-3 проти задоволення позову заперечують, у відзивах на позов просять відмовити в його задоволенні у повному обсязі, оскільки не вбачають порушення прав позивача.

16.02.2016 року від арбітражного керуючого ОСОБА_10 надійшло клопотання про залучення його до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. Клопотання мотивоване тим, що він є ліквідатором ФОП ОСОБА_2, частка якого в статутному фонді ТОВ "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" в розмірі 23,3% включена до складу ліквідаційної маси банкрута та підлягає продажу з метою задоволення вимог кредиторів. Арбітражний керуючий вважає, що рішення по даній справі може вплинути на його права та обов'язки при виконанні повноважень ліквідатора, а тому просить залучити його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Під час судового засідання 25.02.2016 року арбітражним керуючим ОСОБА_10 подано клопотання, в якому просить визнати себе представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-2 ОСОБА_2. Також ним заявлено про відкликання клопотання про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Суддя Крижний О.М. вважає за необхідне заявити самовідвід з наступних підстав.

Позиція відповідача та третьої особи-3 по даній справи ґрунтується, у тому числі, на встановлених постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України по справі №904/6094/13 фактах того, що статутний капітал у 100% розмірі сформований за рахунок внесків саме ОСОБА_3, а ОСОБА_1 не виконав свого обов'язку з формування статутного капіталу Товариства. На підставі викладеного, судові інстанції прийшли до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання за позивачем (ОСОБА_3.) права власності на частки у статутному капіталі товариства в загальному розмірі 46,7%, які згідно з Установчим договором закріплені за відповідачами (ОСОБА_2 та ОСОБА_1). При цьому, в задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі пропуску позивачем позовної давності.

Посилаючись на встановлені судовими рішеннями факти, відповідач та третя особа-3 просять суд застосувати ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

26.02.2016 року судом було зроблено запит у справу 904/6094/13 з проханням надати справу для огляду у судовому засіданні, яке відбудеться 02.03.2016 року о 16:00 год.

Під час огляду справи №904/6094/13 судом, зокрема, досліджувався висновок судової економічної експертизи №9562 від 16.10.2014 року.

Згідно вказаного висновку судовим експертом зазначено:

1) Підтвердити документально формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" в якому розмірі та від яких засновників наданими на дослідження документами не надається за можливе з причин зазначених у дослідницькій частині.

2) В межах компетенції судового експерта економіста в обсязі представлених документів встановити грошові кошти у розмірі 35 562,56 грн., внесені 01.03.2002 року на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" як внесок до статутного капіталу внесені від імені ОСОБА_3 як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" чи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" не надається за можливе з причин зазначених у дослідницькій частині.

3) Формування статутного капіталу ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" учасником ОСОБА_3 в розмірі 30% підтверджується свідоцтвом про право власності на частку в статутному фонді від 01.02.2002 року та випискою по рахунку ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" від 22.01.2002 року. Формування статутного капіталу іншими учасниками (ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1.) наданими на дослідження первинними платіжними документами не підтверджується.

4) Розмір статутного капіталу згідно наданих на дослідження документів в цілому по товариству не зменшувався та становить 100000 грн.. Розмір частки у статутному капіталі ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" окремих учасників змінювався. Так у період з 22.11.2002 по 12.12.2013 року частки учасників становили: ОСОБА_3 30000 грн. або 30%; ОСОБА_4 23300 грн. або 23,3%; ОСОБА_2 23300 грн. або 23,3%; ОСОБА_1 23400 грн. або 23,4%. У період з 12.12.2013 року по 26.09.2014 року частки учасників становлять: ОСОБА_3 76.7 % або 76700 грн.; ОСОБА_2 23300 грн. або 23,3 %.

Тобто, на думку судді, судовим експертом не встановлено факту внесення ОСОБА_3 внеску до статутного капіталу замість ОСОБА_1

Так, дійсно, відсутні докази формування статутного капіталу і самим ОСОБА_1 Однак частка, що належить ОСОБА_1, внесена до статутного капіталу. При цьому, відсутні жодні докази, що ця частка внесена саме ОСОБА_3

Суд звертав увагу, що, по-перше 30 000 грн. внесено до статутного капіталу представником ОСОБА_3 і по даній справі - ОСОБА_8

По-друге, платіж на 35562,56 грн., сплачений ОСОБА_3, з призначенням платежу: "От ТОВ МЕЖРЕГ.УПР.РАЗВ.БИЗНЕСУ ОСОБА_3, СКО32:ВЗНОС в УФ".

Зазвичай такий запис вказує на те, що кошти належать саме товариству, а особа лише фізично передає їх в банк (тобто кошти спочатку були внесені в касу товариства, а потім передані довіреною особою безпосередньо до банку).

І судом ставилося таке питання експерту. На що експерт відповів, що внесення даних коштів ОСОБА_3 від імені ОСОБА_3 як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" чи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" із наданих документів встановити не можливо.

У той же час, у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року по справі №904/6094/13, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2015 року, зазначено, що статутний капітал у 100% розмірі сформований за рахунок внесків саме ОСОБА_3.

Вказаний висновок Дніпропетровського апеляційного господарського суду, підтриманий Вищим господарським судом України, на думку судді, суперечить висновку судового експерта.

Однак, при вирішенні справи №904/11184/15 на підставі приписів ч.3. ст.35 Господарського процесуального кодексу України необхідно досліджувати питання щодо визнання доведеними обставин, зазначених у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року та Вищого господарського суду України від 16.11.2015 по справі №904/6094/13.

Суддя звертає увагу, що у учасників судового процесу та інших осіб може скластися враження, що на рішення суду по даній справі № 904/11184/15 (у тому числі і щодо прийняття чи не прийняття у якості встановлених, обставин, зазначених у судових рішеннях апеляційної та касаційної інстанцій по справі №904/6094/13) вплинула позиція судді, висловлена ним при розгляді справи №904/6094/13 (рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року по справі №904/6094/13, прийняте у складі судді Крижного О.М., було скасоване постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2015).

При цьому у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року було зазначено, що законодавство не передбачає можливості набуття учасником товариства права власності на частку іншого учасника товариства у випадку внесення ним частки замість такого учасника товариства.

Також, при новому розгляді справи № 904/6094/13 судом першої інстанції не прийнято у якості обов'язкового висновок Вищого господарського суду України (постанова від 05.02.2014 у справі № 904/6094/13) про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на спірні частки у статутному капіталі товариства, оскільки при новому розгляді справи на підставі нових доказів (у тому числі висновку судового експерта) судом встановлено інші обставини.

У Рішенні у справі «П'єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 р., заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь який сумнів з цього приводу.

Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі "МакГоннелл проти Сполученого Королівства" (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others)), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб'єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об'єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, за відсутності суб'єктивного критерію, суд звертає увагу, що в учасників судового процесу та інших осіб може скластися враження, що на рішення суду по даній справі № 904/11184/15 вплинула позиція судді, висловлена ним при розгляді справи №904/6094/13.

За таких обставин заява судді Крижного О.М. про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Крижного О.М. про самовідвід.

Суддя О.М. Крижний