КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Справа№ 927/799/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 22.02.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» на рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року

у справі № 927/799/15 (суддя - Фесюра М.В.)

за позовом військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд»

2) державного підприємства концерну «Укроборонпром» « 171 Чернігівський ремонтний завод»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Гостар Людмила Анатоліївна

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року по справі № 927/799/15 позов військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» до товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд», державного підприємства концерну «Укроборонпром» « 171 Чернігівський ремонтний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Гостар Людмила Анатоліївна про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності - задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 20.11.2015 року, відповідач-1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року по справі № 927/799/15 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзивах на апеляційну скаргу державний концерн «Укроборонпром» та державне підприємство концерну «Укроборонпром» « 171 Чернігівський ремонтний завод» вважають подану апеляційну відповідача-1 безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та таким що винесене без порушень норм матеріального та процесуального права, просили суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судових засіданнях 18.01.2016 року, 15.02.2016 року та 22.02.2016 року представник ТОВ «Північінвестбуд» надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, подану апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі на підставі доводів зазначених у ній та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити прокурору у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор у судовому засідання 15.02.2016 року та представники державного концерну «Укроборонпром» та державного підприємства концерну «Укроборонпром» « 171 Чернігівський ремонтний завод» у судових засіданнях 18.01.2016 року, 15.02.2016 року та 22.02.2016 року також надали суду свої пояснення по справі в яких, заперечили проти доводів, які викладені в апеляційній скарзі. Просив апеляційну скаргу відповідача-1 залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року залишити без змін.

Приватний нотаріус Гостар Людмила Анатоліївна у судові засідання суду апеляційної інстанції 18.01.2016 року, 15.02.2016 року та 22.02.2016 року не з'явився. Про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представників сторін що з'явилися в судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки третя особа про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином на підтвердження чого, в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення. Участь приватного нотаріуса Гостар Л.А. що не з'явилися, у судовому засіданні 22.02.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи на час розгляду справи та витребування письмових доказів не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі. Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, та у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України строк розгляду справи вже продовжувався.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились в судове засідання, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2014 року між Державним підприємством « 171 Чернігівський ремонтний завод» (далі ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод») та ТОВ «Північінвестбуд» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 18/07/2014-3 що нотаріально посвідчений з подальшою державною реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно умов вказаного договору нежитлова будівля: складу-сховища літ.Ш-1 загальною площею 554,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Олега Кошового, буд.1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 від продавця - ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» перейшла у власність ТОВ «Північінвестбуд», як покупця за договором.

Разом з цим, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.01.2013 року у справі № 927/16/4б/13 порушено провадження у справі про банкрутство ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод».

28.01.2013 року відкрито процедуру санації підприємства; керівником процедури призначено колишнього виконувача обов'язки директора підприємства Прохоренка О.Г., а розпорядником майна арбітражного керуючого Фесенка Є.М.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 року у справі № 927/16/4б/13 у зв'язку із загрозою протиправного відчуження державного майна, на підставі ст.ст. 17, 18, 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 86 Господарського процесуального кодексу України заборонено відчуження будь-якого майна ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» та скеровано останню до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції.

Як вказує військовий прокурор Чернігівського гарнізону у своєму позові про визнання недійсним укладеного 25.07.2014 року ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» та ТОВ «Північінвестбуд» договору купівлі-продажу нерухомого майна № 18/07/2014-3: складу-сховища літ.Ш-1 загальною площею 554,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Олега Кошового, буд.1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01, у зв`язку з тим, що на момент його укладення та передачі за ним покупцеві об'єкта нерухомості, існувала заборона відчужувати будь-яке майно ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» згідно ухвали господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 року по справі № 927/16/4б/13 про банкрутство ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод». Враховуючи зазначене прокурор просив визнати недійсним спірний договір та зобов'язання відповідачів повернути отримане за даним договором.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року по справі № 927/799/15 позов військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності - задоволено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вказаного позову, виходячи з наступного.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України визначає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвали господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, оскільки станом на 25.07.2014 року існувала заборона в силу судового рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання всіма особами, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що укладений договір купівлі-продажу майна при наявності такої заборони є порушенням вимог ст. 203, 207 Цивільного кодексу України, а тому правомірно визнаний судом першої інстанції недійсним. Крім того, місцевий господарський суд вірно застосував у даній справі ст. 216 Цивільного кодексу України та зобов'язав відповідачів повернути один одному все одержане за даним договором, а саме: ТОВ «Північінвестбуд» повернути ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» нежитлову будівлю: склад-сховище літ.Ш-1 загальною площею 554,7 кв.м., яка розташована за адресою :м. Чернігів, вул. Олега Кошового, буд.1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01, та зобов'язав ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» повернути ТОВ «Північінвестбуд» 133116,38 грн. вартості будівлі.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема у своїй постанові від 28.10.2015 року по справі № 927/669/15.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи (а.с.174) у відповідності до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року, що видана підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, зареєстровано обтяження на все нерухоме майно ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» в межах суми 2 622 309 грн. Зазначене обтяження чинне та заборона не знята.

Тобто, на час проведення аукціону 18.07.2014 року та на час укладання спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна № 18/07/2014-3, крім ухвали господарського суду Чернігівської області від 18.07.2014 року у справі № 927/16/4б/13 про заборону відчуження будь-якого майна ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» яка є обов'язковою для виконання всіма особами, було також зареєстровано обтяження на все нерухоме майно ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» в межах суми 2 622 309 грн.

Таким чином, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов та визнав недійсним укладений 25 липня 2014 року ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод» та ТОВ «Північінвестбуд» договір купівлі-продажу нерухомого майна № 18/07/2014-3, та зобов'язав відповідачів повернути один одному все одержане за даним договором.

Що стосується доводів скаржника про те, що у військового прокурора Чернігівського гарнізону не було правових підстав заявляти позов у даній справі в інтересах державного концерну «Укроборонпром», оскільки на думку скаржника, останнє не є органом державної влади, судова колегія вважає безпідставним та необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право, зокрема, звертатися до суду в передбачених законом випадках.

Згідно з ст. 36-1 даного Закону унормовано, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами, у тому числі, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 23.03.2012 року «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися в позовній заяві або іншому процесуальному документі, поданому прокурором або заступником прокурора.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» (від 16.06.2011року №3531-VI) суб'єктами управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі є: Кабінет Міністрів України; Державний концерн «Укроборонпром».

Згідно з ст. 4 вказаного Закону ДК «Укроборонпром» є уповноваженим суб'єктом господарювання з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі. До складу Концерну входять державні підприємства оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенні підприємства, на основі фінансової залежності від одного або групи учасників Концерну, який виконує функції із забезпечення науково-технічного і виробничого розвитку, а також провадить інвестиційну, фінансову, зовнішньоекономічну та інші види діяльності.

Відповідно до п. 1 Статуту ДК «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №993 від 31.08.2011 року (далі - статут), Державний концерн «Укроборонпром» є державним господарським об'єднанням, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1221 «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром».

Таким чином, оскільки позивач уповноважений державою виконувати функції з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі, отже є суб'єктом владних повноважень в цій частині відносно відповідача ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод».

Підставою представництва в даній справі прокурором інтересів позивача є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою, у зв'язку з чим прокурор звернувся до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції ТОВ «Північінвестбуд» не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі ТОВ «Північінвестбуд», на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» на рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року у справі № 927/799/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 20.11.2015 року у справі № 927/799/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/799/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 29.02.2016 року