ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.03.2016 Справа № 907/1296/15

Розглянувши матеріали справи

За позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород

До відповідача Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", м. Ужгород

Про стягнення 38228,47 грн.

Суддя Л.С. Журавчак

За участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, предст. за дов. від 27.01.16 №0-7-.10-775/2-16;

від відповідача ОСОБА_2, предст. за дов. від 19.01.16 №52;

СУТЬ СПОРУ: стягнення 38228,47 грн. боргу за договором про реструктуризацію заборгованості від 17 травня 2013 року

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Вважає їх належним чином доведеними та підтвердженими, зокрема, актом звірки взаєморозрахунків, договором про реструктуризацію заборгованості, підкресливши при цьому, що зобовязання відповідача виникли саме з даного договору.

Відповідач позовні вимоги не визнає, у письмовому відзиві на позов просить провадження у справі припинити. Зауважив, що спір про стягнення з Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" 38228,47 грн. боргу за Договорами на проведення державної експертизи землевпорядної документації вже вирішувався господарським судом Закарпатської області ( рішення від 27.03.13 по справі №907/159/13-г). Твердження ж позивача про визнання відповідачем заборгованості у акті звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами станом 01.11.15 вважає безпідставним, оскільки акт не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобовязання за господарським договором.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 15.02.16 до 29.02.16 до 15:00год. та до 01.03.15 до 14:15год. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

27.03.13 господарським судом Закарпатської області прийнято рішення по справі №907/159/13-г про стягнення з Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на користь Головного управління Дерземагенства у Закарпатській області, правонаступником якого є ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, 38228,47 грн. боргу за Договорами на проведення державної експертизи землевпорядної документації від 26.01.10 №6 та від 12.01.11 №1.

17 травня 2013 року сторони у спорі уклали Договір №9 про реструктуризацію заборгованості за договорами на проведення державної експертизи землевпорядної документації, предметом якого є реструктуризація (розтермінування) боргу Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", який виник внаслідок неналежного виконання ним зобовязань за Договорами на проведення державної експертизи землевпорядної документації від 26.01.10 №6 та від 12.01.11 №1 на вказану суму. Пунктом 2.1 Договору Кредитор надає боржникові розтермінування по оплаті згаданого боргу протягом 36 місяців з дня укладення договору сталими сумами згідно з графіком: до 10.06.13 - 1061,97грн., до 10 числа кожного наступного місяця, включаючи травень 2016 року, по 1061,90грн.

При проведенні реорганізації Головного управління Дерземагенства у Закарпатській області Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області відповідно до Акту приймання-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості (Додаток №3 до передавального акту) передано, в тому числі, заборгованість Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за проведену землевпорядну експертизу за 2010-2011 рр. на суму 38228,47 грн., яка визнана останнім у двосторонньому Акті звіряння розрахунків з дебіторами та кредиторами станом на 01.11.2015.

Свої зобовязання по внесенню щомісячних платежів відповідно до Договору про реструктуризацію заборгованості підприємство жодного разу не виконало, у зв"язку з чим позивач звернувся в господарський суд з вимогою стягнути суму боргу в примусовому порядку.

Заслухавши уповноважених представників сторін, вивчивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає припиненню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Судом встановлено, що сума заборгованості Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" в розмірі 38228,47 грн., яка виникла внаслідок невиконання зобов"язань за договорами на проведення державної експертизи землевпорядної документації від 26.01.10 №6 та від 12.01.11 №1 та є предметом даного спору, стягувалась за рішенням господарського суду Закарпатської області в межах справи №907/159/13-г.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

За таких обставин справи провадження у справі належить припинити на підставі згаданої норми права.

Посилання ж у позовній заяві позивача на іншу підставу - на договір про реструктуризацію боргу, до уваги судом не взято, оскільки таким було обумовлено лише порядок сплати (розтермінування) боргу, що виник з інших договорів і вже був присуджений до стягнення рішенням суду. Вказаний договір не затверджено як мирову угоду на стадії виконання рішення суду. В даному випадку стягнення боргу, як виконання рішення суду, є складовою одного судового процесу і повинно відбуватись в рамках однієї судової справи. Наведеним спростовуються також і доводи позивача стосовно визнання відповідачем заборгованості у акті звіряння розрахунків станом на 01.11.15, оскільки спірна сума визнана останнім як борг саме за проведення державної землевпорядної експертизи за 2010-2011рр, тобто як борг, що виник з невиконання Договорів на проведення державної експертизи землевпорядної документації від 26.01.10 №6 та від 12.01.11 №1, а не з Договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати належить віднести на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 49, п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.С. Журавчак