ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Справа № 25/54

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКролевець О.А. (доповідач у справі),
суддів:Євсікова О.О., Попікової О.В.
розглянувши касаційну скаргуДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 27.07.2015
та ухвалуГосподарського суду Запорізької області від 26.05.2015
за скаргоюКомунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
на діїДержавної виконавчої служби України щодо виконання рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2011
у справі№25/54
за позовомПублічного акціонерного товариства "ДТЕК "Донецькобленерно"
доКомунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу"
простягнення 13 980 618,92 грн.
за участю представників сторін
від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
від ДДВС:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" звернулось до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Державної виконавчої служби України в процесі виконання рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2011 у справі №25/54 за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Донецькобленерго" до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення 13980618,92 грн. Скаржником заявлено вимоги про визнання неправомірними дій ДВС України з винесення постанови від 08.09.2014 ВП №28719895 про стягнення з КП "Компанія "Вода Донбасу" виконавчого збору на суму 1331876,40 грн. та визнання недійсною вказаної постанови.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.05.2015 (суддя Боєва О.С.), яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2015 (колегія суддів: Будко Н.В., Геза Т.Д., Сгара Е.В.), зазначену скаргу задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а скаргу КП "Компанія "Вода Донбасу" залишити без задоволення.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, рішенням Господарського суду Донецької області від 12.05.2011 у справі №25/54 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Донецькобленерго" до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу": стягнуто з відповідача на користь позивача 13318764,03 грн. боргу за активну електроенергію, 68791,26 грн. 3% річних, 237642,05 грн. інфляційних, 284337,26 грн. пені. На виконання цього рішення видано відповідні накази від 25.05.2011.

15.09.2011 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №28719895 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 25.05.2011 у справі №25/54 про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 13318764,03 грн., якою боржнику для самостійного виконання рішення надано строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови.

12.12.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №28719895 до зведеного виконавчого провадження №41211546.

Листом від 04.10.2012 вих. №03/01/2732 КП "Компанія "Вода Донбасу" повідомило Державну виконавчу службу України про самостійну добровільну сплату основного боргу за судовим рішенням у справі №25/54, надавши копії відповідних підтверджуючих документів: договорів №517Е/32 і №517Е/34 від 27.06.2012 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 №517, платіжних доручень №1 від 24.09.2012 і №3 від 17.08.2012. На підтвердження направлення вказаного листа простою кореспонденцією Державній виконавчій службі України надано копію витягу з журналу вихідної кореспонденції КП "Компанія "Вода Донбасу" за 2012 рік (оригінал журналу оглянуто судом першої інстанції).

Однак 08.09.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову ВП №28719895 про стягнення з боржника КП "Компанія "Вода Донбасу" виконавчого збору в сумі 1331876,40 грн., а 09.09.2014 прийнято постанову про арешт коштів боржника в рамках зведеного виконавчого провадження №41211546.

У зв'язку з викладеними обставинами КП "Компанія "Вода Донбасу" звернулася до господарського суду зі скаргою на дії Державної виконавчої служби України з винесення постанови від 08.09.2014 ВП №28719895, посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на момент відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Донецької області від 25.05.2011 у справі №25/54) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження; у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (у вказаній редакції) передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Однак у силу ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

При цьому у п. 4.16.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. №74/5, (у редакції на момент відкриття виконавчого провадження) було передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю після завершення строку, наданого для добровільного виконання, та встановлення, що рішення боржником у добровільному порядку не виконано. Розмір виконавчого збору визначається відповідно до вимог Закону. При подальших пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Разом з тим на момент винесення постанови від 08.09.2014 ВП №28719895 наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 була затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, згідно з пп. 3.7.2 п. 3.7 якої якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №924/205/13-г і від 06.07.2015 у справі №6-785цс15)

При цьому відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Дослідивши надані сторонами докази, зокрема, копії матеріалів виконавчого провадження, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що на момент винесення оскаржуваної постанови від 08.09.2014 ВП №28719895 державним виконавцем не було вчинено передбачених вказаною вище нормою дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, докази щодо добровільного виконання якого були надіслані боржником до державної виконавчої служби листом від 04.10.2012.

З огляду на викладені обставини у державного виконавця згідно з положеннями законодавства, чинними станом на 08.09.2014, не було правових підстав для стягнення з КП "Компанія "Вода Донбасу" судового збору постановою ВП №28719895 у сумі 1331876,40 грн.

Звертаючись з касаційною скаргою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо неправомірності дій ДВС України з винесення постанови від 08.09.2014 ВП №28719895 не спростував. Наведені у касаційній скарзі доводи суперечать викладеному вище висновку, викладеному в постановах Верховного Суду України, що у силу ч. 1 ст. 11128 ГПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Водночас заявник касаційної скарги безпідставно посилається на положення абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону України від 12.02.2015 №191-VIII) щодо стягнення виконавчого збору незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, які були відсутні у вказаному Законі на момент винесення оскаржуваної в справі постанови державного виконавця.

Отже, доводи скаржника про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали і постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 26.05.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2015 у справі №25/54 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

О.Попікова