ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2016 р.Справа № 922/6144/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Кухар Н.М.

судді: Доленчук Д.О. , Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л", м.Харків,
до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія "Слобода", м.Харків,
про стягнення 14310302,29 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, директора;

ОСОБА_3 (довіреність б/н від 20.11.2015р.);

ОСОБА_4 (довіреність б/н від 30.11.2015р.);

відповідача - ОСОБА_5 (довіреність № 2/2016 від 11.01.2016р.);

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія "Слобода" заборгованості зі сплати процентів за Договорами про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. в загальному розмірі 1736712,34 грн. та 3% річних у розмірі 14433,57 грн. Судові витрати в сумі 26267,18 грн. позивач просив покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. було прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість зі сплати процентів за Договорами про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. в загальному розмірі 2088328,78 грн. та 3% річних у розмірі 18406,76 грн. Судові витрати в сумі 31601,02 грн. позивач просив покласти на відповідача.

21.12.2015р. відповідачем були надані до суду письмові пояснення до позовної заяви, в яких відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що ТОВ "ТВК "Слобода" своєчасно та в повному обсязі перерахувало грошові кошти в сумі 61150,68 грн., в якості відсотків за березень 2014 року за Договором про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та 61150,68 грн. в якості відсотків за березень за Договором № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. на поточний рахунок ТОВ "КУА "ДІКВ-Л", зазначений у розрахунку відсотків за березень 2014 року за договорами про надання позики від 31.03.2014р. Проте, ненадходження коштів на рахунок позивача сталося через введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Форум".

У судовому засіданні, яке відбулося 01.02.2016р., представником відповідача було заявлено про відвід судді Кухар Н.М. на тій підставі, що 07.12.2015р. нею було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, що, на думку відповідача, викликає сумнів у неупередженості судді при вирішенні господарського спору у справі № 922/6144/15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2016р. у задоволенні заяви ТОВ ТВК "Слобода" про відвід судді Кухар Н.М. по справі № 922/6144/15 було відмовлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2016р. було задоволено заяву відповідача про призначення колегіального розгляду справи. Згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 01.02.2016р., для розгляду справи № 922/6144/15 призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кухар Н.М., судді Доленчук Д.О., Калініченко Н.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2016р. до розгляду було прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, яка за своєю суттю є заявою про збільшення позовних вимог, та у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з наданих позик за спірними договорами у розмірі 11500000,00 грн.; а також 2780219,19 грн. процентів та 30083,10 грн. - 3% річних, у зв'язку зі збільшенням періоду заборгованості. Судові витрати в сумі 206700,00 грн. позивач просить покласти на відповідача.

У звязку зі збільшенням позовних вимог, позивачем було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог і сплаченого судового збору в сумі 14517002,29 грн., які належать ТОВ "ТВК "Слобода" та знаходяться на будь-яких рахунках в кредитно-фінансових установах. Зазначену заяву позивача було задоволено ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2016р. у повному обсязі.

У судовому засіданні, яке було розпочато 02.03.2016р., представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову надав нотаріально посвідчену копію згоди позивача (вих. № 96/2 від 01.09.2015р.) на переведення боргу від відповідача до ТОВ "Астартак Трейд"; копії договорів про заміну боржника (переведення боргу) від 01.09.2015р. за Договором позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та Договором позики № 2П-БР5 від 26.09.2013р.

Надані представником відповідача документи були долучені судом до матеріалів справи.

Представники позивача проти достовірності наданих відповідачем документів заперечували повністю.

У судовому засіданні була оголошена перерва до 04.03.2016р. до 11:30 год. та надано відповідачу можливість надати оригінали вищевказаних документів для огляду суду; позивачу запропоновано надати докази в обґрунтування твердження щодо недостовірності наданих відповідачем документів.

04.03.2016р. судове засідання було продовжено після перерви.

Представники сторін своїх позицій у справі не змінили.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів, які підтверджують недостовірність наданих представником відповідача документів, а саме: копії запиту директора ТОВ "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 щодо засвідчення копії листа позивача від 01.09.2015р. вих. № 96/12; копії відповіді приватного нотаріусу ОСОБА_6 на запит; копії витягу з журналу вихідної кореспонденції. Оригінали зазначених документів представником позивача було надано колегії суддів для огляду.

Присутній у судовому засіданні директор ТОВ "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" пояснив, що будь-якої згоди на переведення боргу від відповідача до ТОВ "Астартак Трейд" він не надавав; листа за вих. № 96/2 від 01.09.2015р. не підписував, про що свідчить витяг з журналу вихідної кореспонденції.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю надати оригінали документів, які свідчать про переведення боргу від відповідача до ТОВ "Астартак Трейд", у зв'язку з перебуванням директора ТОВ "ТВК "Слобода" ОСОБА_7 у відрядженні з 03.03.2016р. по 10.03.2016р., на підтвердження чого представником відповідача було надано копію наказу № 1К від 02.03.2016р. про відрядження.

Представники позивача проти відкладення розгляду справи заперечували, посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів визнала за необхідне відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд зазначає, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів. Провадження у справі було порушено 23.11.2015р.; розгляд справи відкладався вісім разів та відповідач не був позбавлений можливості надати докази в обґрунтування заперечень проти позову (які вже існували станом на листопад 2015 року) на протязі всього часу розгляду справи.

Проте, такі (а саме нотаріально посвідчена копія згоди позивача від 01.09.2015р. на переведення боргу від відповідача до ТОВ "Астартак Трейд"; копії договорів про заміну боржника (переведення боргу) від 01.09.2015р. за спірними договорами позики) були надані представником відповідача лише через три місяці після початку розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Тобто, при наявності засвідченої належним чином копії, подання оригіналу документу не є обов'язковим (за винятком випадків, зазначених у ч. 3 даної статті, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки оригіналами документів, а також в інших випадках на вимогу господарського суду).

Оскільки копії документів, надані представником відповідача, були засвідчені належним чином, вони були прийняті колегією суддів та долучені до матеріалів справи з їх подальшою оцінкою під час розгляду справи судом.

Оригінали вищевказаних документів були витребувані у відповідача лише для огляду, у зв'язку з чим у судовому засіданні була оголошена перерва з 02.03.2016р. по 04.03.2016р.

Враховуючи, що директор ТОВ "ТВК "Слобода" перебувала у відпустці з 03.03.2016р., відповідач мав можливість отримати оригінали документів ще 02.03.2016р., після оголошення перерви у судовому засіданні, проте не зробив цього.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

З пояснень директора ТОВ "КУА "ДІКВ-Л" вбачається, що будь-якої згоди на переведення боргу ним не надавалося.

Крім того, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 заперечується факт засвідчення копії листа за вих. № 96/2 від 01.09.2015р. про надання згоди ТОВ "КУА "ДІКВ-Л" на переведення боргу до ТОВ "Астарк трейд".

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи, що надані відповідачем документи на підтвердження переведення боргу спростовуються поясненнями позивача, витягом з журналу вихідної кореспонденції позивача, а також поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_6, зазначені документи були визнані судом неналежними доказами.

За таких обставин, суд вважає, що заява відповідача про відкладення розгляду справи спрямована на штучне затягування судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, зокрема, в частині, що стосується права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи судом було відмовлено та визнано за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами.

У зв'язку з відмовою у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, представником відповідача було подано заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Кухар Н.М., судді Доленчук Д.О., Калініченко Н.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2016р. у задоволенні вищевказаної заяви відповідача судом було відмовлено через відсутність законних підстав для відводу складу суду.

Також представником відповідача було подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Астарк Трейд", як особи, до якої за умовами договорів про заміну боржника від 01.09.2015р. перейшли права та обов'язки відповідача, як позичальника.

Представники позивача проти залучення до участі у справі третьої особи заперечували, посилаючись на те, що даний спір не стосується юридичної особи, яку просить залучити представник відповідача.

Розглянувши заяву представника відповідача про залучення до участі у справі ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Астарк Трейд" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

В пункті 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зауважено, що з'ясовуючи питання наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд у вирішенні відповідного питання має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

При зверненні з вказаною заявою відповідачем не вказано підстав, які свідчать про наявність відповідного інтересу, в розумінні статті 27 ГПК України, з боку вище вказаної особи; відповідачем не зазначено, яким саме чином рішення з даного спору може вплинути на права та обов'язки ТОВ "Астарк Трейд".

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про інститути спільного інвестування", позики за рахунок коштів венчурного фонду можуть надаватися тільки юридичним особам, за умови що не менш як 10 відсотків статутного капіталу відповідної юридичної особи належить такому венчурному фонду.

Проте, позивач не володіє будь-якими активами ТОВ "Астарк Трейд", що свідчить про недійсність правочинів щодо переведення боргу на дану юридичну особу.

З огляду на наведене - ненадання відповідачем обґрунтувань (доказів в обґрунтування) необхідності залучення до участі у справі ТОВ "Астарк Трейд" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, обґрунтувань, яким чином залучення до участі у справі даної особи впливатиме на розгляд даної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволені заяви про залучення до участі у справи ТОВ "Астарк Трейд" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" (позивачем) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія "Слобода" (відповідачем) були укладені Договори про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р.

На підставі взятих на себе зобов'язань в межах вищевказаних договорів позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, у розмірі, встановленому договорами, а відповідач зобов'язався повернути їх позивачу, а також сплатити проценти у встановленому розмірі та порядку.

Відповідно до п. 2.1. Договору про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. сума позики за цим Договором становить 8000000,00 грн.

Факт надання позивачем відповідачу позики у розмірі 8000000,00 грн. підтверджується банківськими виписками, з яких вбачається, що 22.11.2011р. на рахунок відповідача було перераховано 500000,00 грн.; 23.11.2011р. - 1200000,00 грн.; 24.11.2011р. - 600000,00 грн.; 25.11.2011р. - 2600000,00 грн.; 28.11.2011р. - 200000,00 грн.; 30.11.2011р. - 800000,00 грн.; 27.12.2011р. - 400000,00 грн.; 28.12.2011р. - 600000,00 грн.; 29.12.2011р. - 800000,00 грн.; 18.01.2012р. - 300000,00 грн.

У відповідності до п. 2.1. Договору про надання позики № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. (з урахуванням додаткових угод), сума позики склала 10000000,00 грн.

Факт надання позивачем відповідачу позики у розмірі 9537000,00 грн. за вищевказаним Договором підтверджується банківськими виписками, з яких вбачається, що 30.09.2013р. на рахунок відповідача було перераховано 4000000,00 грн.; 05.06.2014р. - 2000000,00 грн.; 08.10.2014р. - 3537000,00 грн.

Згідно п. 4.1. Договору № 1П-БР5 (з урахуванням Додаткової угоди № 9 від 30.01.2015р.), позика повинна бути повернута відповідачем у повному обсязі у строк до 31.12.2015р.

Проте, відповідач, в порушення умов Договору № 1П-БР5, позику станом на даний час не повернув, внаслідок чого розмір заборгованості з наданої за даним Договором позики склав 1963000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору № 1/2П-БР5 (з урахуванням Додаткової угоди № 5 від 30.01.2015р.), позика повинна бути повернута відповідачем у повному обсязі у строк до 31.12.2015р.

Проте, в порушення умов Договору № 1/2П-БР5, відповідач позику станом на даний час навіть не розпочав повертати отриману позику, внаслідок чого розмір заборгованості з наданої за даним Договором позики склав 9537000,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з наданої позики за обома спірними Договорами складає 11500000,00 грн.

Згідно положень пп. 6.3.2. п. 6.3. Договорів про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р., позичальник зобов'язаний сплачувати позикодавцю проценти, передбачені п. 2.2. цих Договорів, в порядку, визначеному п. 2.3. договорів.

За умовами п. 2.4. Договорів про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р., сплата процентів здійснюється щомісяця не пізніше 20 числа кожного календарного місяця за попередній місяць

Відповідно до п. 2.3.2. Договорів про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р., позивачем було направлено листи № 81 від 31.07.2015р. з розрахунками процентів за договорами за липень 2015 року, № 88 від 11.08.2015р. з розрахунками процентів за договорами станом на 11.08.2015р., № 94 від 31.08.2015р. з розрахунками процентів за договорами за серпень 2015 року, № 111 від 30.09.2015р. з розрахунками процентів за договорами за вересень 2015 року.

Позивач зазначає, що позичальник - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія "Слобода" в порушення п. 2.4., пп. 6.3.2. п. 6.3. Договорів про надання позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. не виконало на користь позикодавця - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" власних договірних грошових зобов'язань зі сплати процентів, здійснивши при цьому прострочення платежу у період березень 2014р., червень-грудень 2015р. в загальному розмірі 2780219,19 грн.

Позивачем на адресу відповідача не однократно направлялись вимоги про здійснення платежу (зокрема, № 98 від 31.08.2015р. та № 117 від 21.10.2015р.), але борг не був погашений, відповіді на вимоги позивач не отримав.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв'язку з простроченням платежів відповідачем, позивачем було нараховано 3 % річних від суми простроченого грошового зобов'язання у сумі 30083,10 грн. за весь період прострочення.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він є неналежним відповідачем за даним спором, у зв'язку з переведенням боргу за Договорами позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. до нового боржника - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Астартак Трейд".

На підтвердження факту переведення боргу за спірними договорами позики представником відповідача надано нотаріально посвідчену копію згоди позивача (вих. № 96/2 від 01.09.2015р.) на переведення боргу від відповідача до ТОВ "Астартак Трейд"; копії договорів про заміну боржника (переведення боргу) від 01.09.2015р. за Договором позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та Договором позики № 2П-БР5 від 26.09.2013р.

Достовірність наданих відповідачем документів переведення боргу заперечується позивачем повністю. За результатами їх оцінки, вони визнані судом неналежними, про що зазначалося вище.

Відповідач проти розрахунків річних та процентів не заперечував, контр розрахунок суду не надав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, а також враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" про стягнення на його користь з відповідача заборгованості з наданих позик у розмірі 11500000,00 грн.; 2780219,19 грн. процентів за користування позикою; 30083,10 грн. - 3% річних є обґрунтованими, такими, що цілком ґрунтуються на нормах діючого законодавства, та підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 520, 525, 526, 610, 612, 625, 629, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 4-6, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробнича компанія "Слобода" (61001, м.Харків, пл.Повстання, буд. 7/8; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" (61072, м.Харків, вул.Шекспіра, 24, літ. "А-5"; ) - заборгованість з наданих позик за Договорами позики № 1П-БР5 від 21.11.2011р. та № 1/2П-БР5 від 26.09.2013р. у розмірі 11500000,00 грн.; 2780219,19 грн. процентів за користування позикою; 30083,10 грн. - 3% річних; 206700,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10