ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016р. Справа№ 909/1356/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЙ-СОН», м.Калуш Івано-Франківської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м.Львів

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, м.Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», м.Київ

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не зявився

від третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕЙ-СОН», м.Калуш Івано-Франківської області до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м.Львів про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, який вчинений 11.11.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №3692, про звернення стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2015р. справу №909/1356/15 передано за підсудністю господарському суду Львівської області.

Ухвалою суду від 30.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.01.2015 року, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, м.Львів. Ухвалою суду від 20.01.2016р. розгляд справи відкладено на 03.02.2016р. у звязку з неявкою учасників судового процесу. Ухвалою суду від 03.02.2016р. до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та розгляд справи відкладено на 17.02.2016р. Ухвалою суду від 17.02.2016р. розгляд справи відкладено на 29.02.2016р. для надання можливості учасникам судового процесу подати витребувані судом документи та забезпечити явку повноважних представників в судове засідання.

Представникам учасників судового процесу розяснено права, передбачені ст.ст.20, 22, 27 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 29.02.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та поданих додаткових поясненнях (вх.№8215/16 від 29.02.2016р.). Ствердив, зокрема, що в листопаді 2015 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно позивача зі всіма приналежностями та покращеннями, яке на підставі договору застави в лютому 2014 року передане в заставу відповідачу. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна приватним нотаріусом запропоновано задоволити вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за період з 01.09.2015р. по 11.11.2015р. включно в розмірі: еквівалентному 61918,00 доларів США, що станом на 11.11.2015р. (курс НБУ: 1 долар США = 22,7613 гривень) становить 1409334,17 грн. заборгованість за кредитом; еквівалентному 1253,53 доларів США, що станом на 11.11.2015р. (курс НБУ: 1 долар США = 22,7613 гривень) становить 28531,97грн. заборгованість по процентах; нарахована пеня за період з 01.10.2015р. по 11.11.2015р.: 1877,82 грн.; 8000,00грн. плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму еквівалентну 63171,53 доларів США, що станом на 11.11.2015р. (курс НБУ: 1 долар США = 22,7613 гривень) становить 1437866,14грн. та 9877,82грн. Вважаючи, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі документів, які не підверджують безпірність грошових зобовязань та з порушенням чинного законодавства, ТзОВ «ДЕЙ-СОН» звернулось до суду із позовною вимогою про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 29.02.2016р. повторно не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин невиконання вимог ухвал суду та неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином.

Третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача явки повноваженого представника в судове засідання 29.02.2016р. повторно не забезпечено, проте, на адресу господарського суду Львівської області надійшов відзив приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (вх.№8395/16 від 29.02.2016р.), в якому вона просить у задоволенні позовних вимог відмовити та у звязку із завантаженням на роботі слухати справу у її відсутності, ствердивши при цьому про повну довіру складу суду. Вказане клопотання прийнято судом.

Представник третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання 29.02.2016р. зявився, проти позову заперечив з мотивів, наведених у поданих раніше поясненнях (вх.№6104/16 від 15.02.2016р.). Зокрема, зазначив, що заміна кредитора в зобов'язанні, вимоги за яким пропонує задовольнити нотаріус у виконавчому написі, , а також невідповідність зазначеної у виконавчому написі суми боргу, дійсному розміру заборгованості ТзОВ «ДЕЙ-СОН» перед ПАТ «ВіЕс Банк» (заміненого на ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар»), є підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просив позов задоволити.

Суд, у відповідності до ст.75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників окремих учасників судового процесу, судом встановлено таке.

Між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (банк за договором, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕЙ-СОН» (позивач по справі, позичальник за договором) укладено кредитний договір №KU022246 від 19.02.2014р., за яким банк відповідно до умов кредитного договору надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит в розмірі 99000,00 долари США та зобовязується належним чином виконувати боргові зобовязання, що встановлені кредитним договором та законодавством України (п.п.1.2, 3.1).

Того ж дня між сторонами також укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за номером 327, який забезпечує вимогу заставодержателя (ПАТ «ВіЕс Банк»), що випливає з кредитного договору №KU022246 укладеного між заставодержателем та боржником ТзОВ «ДЕЙ-СОН» 19.02.2014р., згідно якого заставодержатель надав боржнику кредит в сумі 99000,00 долари США (п.1.1).

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 11.11.2015р. вчинено виконавчий напис за реєстровим №3692 яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями: міксер планетарний 80л (1,2,3), інвентарний №Ц0000823, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 80л (1,2,3), інвентарний №Ц0000824, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 80л (1,2,3), інвентарний №Ц0000825, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 80л (1,2,3), інвентарний №Ц0000826, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 80л варіатор, інвентарний №Ц0000827, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 80л, інвентарний №Ц0000828, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 80л, інвентарний №Ц0000829, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 80л, інвентарний № Ц0000830, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 80л, інвентарний №Ц0000831, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 80л, інвентарний №Ц0000832, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 120л (1,2,3), інвентарний №Ц0000833, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 120л (1,2,3), інвентарний №Ц0000834, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; міксер планетарний 120л варіатор, інвентарний №Ц0000835, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 120л, інвентарний №Ц0000836, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 120л, інвентарний №Ц0000837, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; дежа додаткова 120л, інвентарний № Ц0000838, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014; розкатка автоматична IndustrialSmart 6520, інвентарний №Ц0000839, рік випуску та рік введення в експлуатацію -/2014, які належать боржнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕЙ-СОН» на підставі договору купівлі продажу №390 від 07.11.2013р. та видаткової накладної №7 від 14.02.2014р.

У вказаному виконавчому написі зазначено, що вищезазначене рухоме майно на підставі договору застави, посвідченого 19.02.2014р. ОСОБА_4, приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу за реєстровим №327, передане в заставу Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 пропонує задоволити вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за період з 01.09.2015р. по 11.11.2015р. включно в розмірі: еквівалентному 61918,00 доларів США, що станом на 11.11.2015р. (курс НБУ: 1 долар США = 22,7613 гривень) становить 1409334,17 грн. заборгованість за кредитом; еквівалентному 1253,53 доларів США, що станом на 11.11.2015р. (курс НБУ: 1 долар США = 22,7613 гривень) становить 28531,97грн. заборгованість по процентах; нарахована пеня за період з 01.10.2015р. по 11.11.2015р.: 1877,82 грн.; 8000,00грн. плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму еквівалентну 63171,53 доларів США, що станом на 11.11.2015р. (курс НБУ: 1 долар США = 22,7613 гривень) становить 1437866,14грн. та 9877,82грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції від 19.11.2015 року відкрито виконавче провадження (ВП №49396770) з виконання виконавчого напису №3692 від 11.11.2015 року.

Вважаючи, що у ПАТ «ВіЕс Банк» не було права звертати стягнення на предмет застави, ТзОВ «ДЕЙ-СОН» звернулось до суду із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, який вчинений 11.11.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №3692, про звернення стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями.

При винесенні рішення суд керувався таким.

Згідно ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Стаття 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст.87 та ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У поданому відзиві (вх.№8395/16 від 29.02.2016р.) приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 зазначає, що на день вчинення виконавчого напису договір застави був дійсний в повному обсязі, вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі застави рухомого майна було можливим та законним. Для його вчинення нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору застави та розрахунок заборгованості боржника, який здійснюється стягувачем самостійно. Безспірність розрахунку нотаріусом не перевіряється.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (далі Перелік).

Згідно з п.1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Водночас, п.2 вказаного переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу ОСОБА_1 ПАТ «ВіЕс Банк» подано заяву №10-3/23805 від 11.11.2015р. із такими додатками: оригінал розрахунку загальної заборгованості; оригінал договору застави та договорів про внесення змін; кредитний договір; додатки до кредитного договору; копія заяви на видачу готівки; копія повідомлення-вимоги та довіреність на представника ПАТ «ВіЕс Банк». При цьому, суд звертає увагу на те, що копію відповідного розрахунку заборгованості нотаріусом третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, до матеріалів справи не подано. В матеріалах справи також відсутні первинні документи, які би підтверджували той розмір заборгованості ТзОВ «ДЕЙ-СОН» перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № KU022246 від 19.02.2014р., що зазначено у виконавчому написі нотаріуса (банківські виписки про рух коштів по рахунку позивача, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вчинено виконавчий напис, не зважаючи на те, що заявником не подано усі передбачені Переліком документи, зокрема, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п.6.2 договору застави, при намірі звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку, заставодержатель зобов'язаний надіслати заставодавцю повідомлення про порушення умов договору основного зобов'язання або цього договору, відповідно до статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.27 вказаного Закону, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно з п.6.3 договору, повідомлення про порушення умов договору основного зобов'язання або цього договору надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Якщо протягом тридцяти днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, боржник або третя особа не виконали умови договору основного зобов'язання і в разі якщо предмет застави знаходиться у володінні заставодавця, останній зобов'язаний на вимогу заставодержателя негайно передати предмет застави у володіння заставодержателя відповідно до умов цього договору.

Водночас позивач стверджує, що в порушення вказаних положень, відповідне повідомлення ПАТ «ВіЕс Банк» не надсилалось.

До заяви про вчинення виконавчого напису №10-3/23805 від 11.11.2015р. ПАТ «ВіЕс Банк» у якості додатка подано повідомлення-вимогу №09-4/21711 від 08.10.2015р. про порушення умов кредитного договору, та повідомлення про вручення 10.10.2015р. рекомендованого поштового відправлення ТзОВ «ДЕЙ-СОН». Водночас, до матеріалів справи не долучено опис вкладення у цінний лист, який би підтверджував, що відповідачем надіслано на адресу відповідача, а представником останнього отримано, саме зазначене повідомлення-вимогу. Так само як до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави.

Окрім вищенаведеного, при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, слід перевірити належність кредитору права звернення стягнення на предмет застави для задоволення його вимог за кредитним договором, в тому числі і безпірність грошових вимог, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановити наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується із правовими позиціями, наведеними у постановах Вищого господарського суду України від 05.12.2011р. по справі №19/71пн та від 18.01.2015р. по справі №906/446/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2016р. між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором KU022246 від 19.02.2014р., що укладений між первісним кредитором та боржником, разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до нього, а новий кредитор замінив первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договір та прийняв на себе всі його права та обовязки за кредитним договором (п.2.1).

Зазначене встановлено також рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.02.2016р. по справі №909/1287/15.

У звязку із укладенням цього договору, між сторонами також укладено

відповідні договори про відступлення права вимоги за договорами поруки та застави, які забезпечували виконання даного кредитного договору, в тому числі й за договором застави. Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 26.01.2016р. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №222 договір про відступлення права вимоги за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19.02.2014р. та зареєстрований в реєстрі за номером 327. За цим договором права вимоги за вказаним договором застави передано ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» як новому кредитору.

Таким чином, у зобовязаннях за кредитним договором KU022246 від 19.02.2014р. та договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_4 19.02.2014р. та зареєстрований в реєстрі за номером 327, відбулась заміна кредитора на ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар».

Окрім цього, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.02.2016р. по справі №909/1287/15 встановлено, що станом на 26.01.2016р. розмір заборгованості ТзОВ «ДЕЙ-СОН», що утворилась внаслідок невиконання ним своїх зобовязань за кредитним договором, складає 37422,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 929184,75грн.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із твердженнями ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» про те, що заміна кредитора в зобов'язанні кредитному договорі №KU022246 від 19.02.2014р., вимоги за яким пропонує задовольнити нотаріус у виконавчому написі, вчиненому 11.11.2015р., а також невідповідність зазначеної у виконавчому написі суми боргу, дійсному розміру заборгованості ТзОВ «ДЕЙ-СОН» перед ПАТ «ВіЕс Банк» (заміненого на ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар»), також є підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки такі обставини фактично свідчать про неможливість виконання виконавчого напису на користь визначеного у ньому стягувача ПАТ «ВіЕс Банк», а також вказують на наявність спору стосовно розміру заборгованості за кредитним договором №KU022246 від 19.02.2014р., зважаючи на те, що провадження по справі №909/1287/15 за позовною завою ПАТ «ВіЕс Банк» про стягнення заборгованості солідарно із ТзОВ «ДЕЙ-СОН», як боржника за зобовязанням, та ТзОВ «Дей-Сон Логіст Продакш Компані», як поручителя, порушено 18.11.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення.

Щодо заяви ТзОВ «ДЕЙ-СОН» про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.66 ч.1 ст.67 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов, серед іншого, забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Так, у заяві про забезпечення позову ТзОВ «ДЕЙ-СОН» просить зупинити стягнення боргу на підставі виконавчого напису, який вчинений 11.11.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №3692, про звернення стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями, у виконавчому провадженні №49396770 відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області. Таку заяву позивач обґрунтовує тим, що у вищевказаному виконавчому провадженні вчиняються дії щодо реалізації рухомого майна, що належить позивачу, на підставі зазначеного виконавчого напису, а зважаючи на очевидну незаконність зазначеного виконавчого напису, ТОВ «ДЕЙ-СОН» має обґрунтовані побоювання, що в разі реалізації органами виконавчої служби рухомого майна на виконання вищевказаного виконавчого напису, буде утруднене чи неможливе виконання рішення суду по справі, зокрема, повернення у власність позивача вищевказаного нерухомого майна в разі задоволення позову.

Суд звертає увагу на розяснення, надані Пленумом Вищого господарського суду України у п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п.3 даної Постанови передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В той же час, позивачем не подано жодних доказів на підтвердження обставин, наведених у заяві про забезпечення позову, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ТзОВ «ДЕЙ-СОН» про вжиття заходів до забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак витрати зі сплати судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру слід покласти на відповідача в повному обсязі в розмірі 1218,00грн. В той же час, витрати зі сплати судового збору за звернення до господарського суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЙ-СОН» про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

2. Позов задоволити повністю.

3. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений 11.11.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №3692, про звернення стягнення на рухоме майно зі всіма приналежностями та покращеннями.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (м.Львів, вул.Грабовського, буд.11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЙ-СОН» (Івано-Франківська область, м.Калуш, вул.Підвальна, буд.12; ) 1218,00грн. судового збору.

5. Наказ видати у відповідності до ст.116 ГПК України.

6. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.03.2016р.

Суддя Щигельська О.І.