ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 920/1053/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - Фанта Т.О. (довіреність № 15-7518 від 29.12.15), Сокур О.О. (довіреність № 15-7517 від 29.12.15);

відповідача - Єфіменко О.А. (довіреність №2 від 14.01.16),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №5751 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 03.12.15 у справі № 920/1053/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром", м.Суми,

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, м.Суми,

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 03.12.15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Джепа Ю.А., суддя Зайцева І.В., суддя Зражевський Ю.О.), позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди державного майна від 24.04.2000 р. №16, укладений між позивачем та відповідачем. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.15 вказану скаргу було прийнято до провадження, призначено її розгляд на 26.01.16. Запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: відповідачу - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; позивачу - відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Відповідачем 18.01.16 було надано для долучення до матеріалів справи копії документів, що, на думку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, підтверджують відсутність предмету спору на момент подання позову до суду та порушення провадження у справі.

Позивач 22.01.16 надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на тому, що відповідач неналежним чином виконував обов'язки орендаря, що, на думку позивача, є підставою для розірвання спірного договору, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судовому засіданні 26.01.16 було оголошено перерву до 11.02.16 о 12:00 годині.

05.02.16 позивач надав письмові пояснення щодо застосування до спірних правовідносин ст.782 ЦК України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.16 розгляд справи відкладено на 25.02.15.

25.02.15 позивачем надано належним чином засвідчену копію довіреності на представника ПАТ "Сумихімпром" Залозного С.В., яким підписано направлену відповідачеві вимогу від 05.03.15 про відшкодування заборгованості за договором оренди №16 від 24.04.00.

Відповідачем надано копії платіжних доручень на підтвердження сплати Регіональним відділенням ФДМУ по Сумській області страхових платежів за договорами страхування орендованого майна.

Присутні в судовому засіданні 25.02.16 представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Зважаючи на викладене, а також на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства - зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожною стороною своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

24.04.2000 р. між Сумським Відкритим акціонерним товариством (на даний час Публічне акціонерне товариство) "Сумихімпром" (орендодавець) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області (орендар) було укладено договір оренди державного майна №16 строком дії з 01.05.00 по 05.05.09. В подальшому сторонами було укладено 19 додаткових угод до вказаного договору, якими було змінено ряд його умов, зокрема, продовжено строк дії договору до 01.04.19.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що орендна плата визначається згідно з пунктом 10 Методики розрахунків і порядку використання плати за оренду державного майна, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 04.10.95 № 786, і становить 1 гривню за рік. Строків (термінів) внесення орендарем суми орендної плати договором та додатковими угодами не визначено.

Відповідно до п. 5.4 договору, орендар зобов'язується застрахувати орендоване майно в порядку, визначеному чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.14 позивачем було надано відповідачеві рахунок-фактуру № 10414 (а.с.24) на оплату орендної плати за вищевказаним договором у сумі 1,20 грн. (з ПДВ) за 2014 рік. Позивачем також була пред'явлена відповідачу вимога № 15-1597 від 05.03.15 (а.с.25) щодо оплати, в тому числі, і орендної плати в сумі 1,20 грн. (як встановлено в ході апеляційного провадження, дану вимогу від імені ПАТ "Сумихімпром" підписано повноважним представником зазначеного товариства, Залозним С.В., який діяв на підставі довіреності №15-10051 від 31.12.14).

Вказану вимогу було отримано відповідачем 06.03.15 - що підтверджується матеріалами справи та визнається апелянтом (зокрема, в апеляційній скарзі відповідачем зазначено про отримання даної вимоги 06.03.15).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеної норми, відповідач мав виконати свій обов'язок зі сплати орендної плати за 2014 рік у семиденний строк від дати отримання вимоги (06.03.15), а саме - до 13.03.15 включно.

Однак вказаний обов'язок було виконано відповідачем із порушенням визначеного законом строку. Із платіжного доручення №188 від 12.06.15 (а.с.54) вбачається, що фактично орендна плата за 2014 рік була сплачена 15.06.15 - тобто відповідач не вносив орендної плати протягом трьох місяців підряд. Вказана обставина, встановлена місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем в суді апеляційної інстанції.

16.06.15 Регіональним відділенням ФДМУ по Сумській області отримано від ПАТ "Сумихімпром" повідомлення про розірвання договору та вимогу у п'ятнадцятиденний термін з моменту отримання повідомлення (тобто до 01.07.15) звільнити займане приміщення (а.с.28). У вказаному повідомленні позивач посилався на ст.782 ЦК України, відповідно до якої наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідач надав відповідь на вказаний лист (а.с.29), в якій зазначив про відсутність правових підстав для розірвання договору, посилаючись на те, що приписи ст.782 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки договором не визначено строк сплати орендної плати та не передбачено односторонньої відмови від договірних зобов'язань, натомість пунктом 10.4 визначено, що договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін тільки за рішенням суду, у випадках, передбачених чинним законодавством України.

25.05.15 позивач направив на адресу відповідача лист від 14.05.15 № 15-2880 з проханням надати копію договору страхування (страхового полісу) та платіжного доручення на виконання вимог п.5.4 договору оренди, яким передбачено обов'язок орендаря застрахувати орендоване майно в порядку, визначеному чинним законодавством.

Проте, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, вищевказані вимоги п.5.4 договору оренди також виконувалися відповідачем неналежним чином.

А саме, Регіональним відділенням ФДМУ по Сумській області не надано суду першої та апеляційної інстанції доказів здійснення страхування об'єкта оренди до 2011 року. Також із матеріалів справи (а.с.101 - 115) вбачається, що відповідач страхував вказане майно згідно з договорами страхування, що діяли в наступні періоди: з 21.12.11 по 20.12.12; з 28.12.12 по 27.12.13; з 28.12.13 по 27.12.14; з 03.07.15 по 02.07.16 - тобто орендоване майно не було безперервно застраховане протягом дії договору оренди. Зазначені обставини не заперечувалися відповідачем в ході апеляційного провадження.

Таким чином, підставою для звернення ПАТ "Сумихімпром" до суду із позовом про розірвання договору оренди стала несплата відповідачем орендної плати протягом трьох місяців підряд, а також - неналежне виконання вимог договору щодо страхування орендованого майна.

Місцевий господарський суд, в обґрунтування рішення про задоволення позову, зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначена норма кореспондується з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Відповідно до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

В апеляційній скарзі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області посилається на те, що статтею 782 ЦК України визначено загальні підстави для відмови наймодавця від договору найму (а не для розірвання його в судовому порядку), водночас ч. 1 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним нормативним актом, що має застосовуватися до спірних правовідносин, встановлено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Щодо вимог позивача про розірвання договору в судовому порядку відповідно до п.10.4 договору оренди, відповідач зазначає, що положеннями ст.783 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав розірвання договору найму (наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача), який не підлягає розширеному тлумаченню та не містить таких підстав як невнесення орендної плати протягом трьох місяців та неукладення договорів страхування орендованого майна.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає наступне. Як було встановлено вище, орендоване за спірним договором майно є державним, отже в даному випадку до правовідносин оренди мають бути застосовані приписи Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (про що зазначає і сам відповідач в апеляційній скарзі). Згідно з ч.3 ст.26 даного закону, на яку обґрунтовано посилається місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. При цьому вказаною нормою, на відміну від ст.783 ЦК України, не визначено вичерпного переліку договірних зобов'язань, порушення яких тягне за собою розірвання договору оренди державного майна.

Матеріалами справи підтверджуються та відповідачем не спростовуються обставини щодо порушення ним як орендарем зобов'язань за договором оренди (несвоєчасність сплати орендної плати та відсутність договорів страхування орендованого майна до 2011 року, а також у періоди з 21.12.12 по 27.12.12 та з 28.12.14 по 02.07.15).

В апеляційній скарзі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області посилається на те, що договором оренди не встановлено терміну та порядку сплати орендної плати, зокрема, не передбачено, що орендна плата за користування державним майном сплачується на вимогу орендодавця.

Однак вказане твердження спростовується положеннями ч.2 ст.530 ЦК України, якою, у випадку не встановлення строку (терміну) виконання боржником обов'язку, кредиторові надано право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Як було встановлено вище, після пред'явлення позивачем у березні 2015 року вимоги щодо сплати орендної плати за 2014 рік, відповідачем було здійснено оплату з трьохмісячним простроченням, тобто з істотним порушенням умов договору та вищенаведених вимог закону - що, на думку колегії суддів, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.05.12 у справі №5021/966/2011, на яку обґрунтовано посилається позивач.

При цьому право наймодавця на відмову від договору найму, закріплене у ч.1 ст.782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору - вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Вищого господарського суду України від 18.02.15 у справі №911/2698/14.

Тому колегія суддів не приймає в якості належного доказу твердження відповідача (із посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 06.07.11 у справі №40/19) про те, що несплата орендної плати протягом трьох місяців може бути підставою лише для відмови наймодавця від договору найму в порядку статті 782 ЦК України, а не для розірвання його за рішенням суду. Окрім того, як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 06.07.11 у справі №40/19, у зазначеній справі позивачем (орендодавцем) не направлялося відповідачу (орендарю) повідомлення про відмову від договору у зв'язку з невнесенням орендної плати протягом трьох місяців підряд - тоді як позивачем у даній справі №920/1053/15 таке повідомлення направлялося відповідачу і лише після відмови останнього розірвати договір ПАТ "Сумихімпром" звернулося з відповідним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" страхування орендарем взятого ним в оренду майна є істотною умовою договору оренди. При цьому, як вбачається зі змісту даної норми в системному взаємозв'язку з положеннями ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, якими встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином - належним виконанням зобов'язання щодо страхування орендованого майна (що передбачено п. 5.4 укладеного між сторонами в даній справі договору оренди) є наявність чинних договорів страхування орендованого майна протягом усього періоду дії договору оренди. Однак, як було встановлено вище, орендоване майно не було безперервно застраховане. Зазначене порушення умов договору оренди також є підставою для його розірвання відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 2 ст. 651 ЦК України. Даний висновок узгоджується із правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною, зокрема, у постановах від 18.03.13 у справі №5002-24/1674-2012, від 27.05.14 у справі №910/16640/13 тощо.

Відповідач у суді першої та апеляційної інстанції посилався на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області є державною установою та фінансується з державного бюджету, відповідно, оплата за договором оренди здійснюється лише при наявності коштів (бюджетних асигнувань на розрахунковому рахунку відділення). Також апелянт зазначав, що УДКСУ, яке здійснює розрахунково-касове обслуговування відповідача, не провело оплату зобов'язання відповідача перед позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом було надано належну правову оцінку зазначеним твердженням та обґрунтовано вказано в оскаржуваному рішенні, що стаття 617 ЦК України та стаття 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

У відповідності до статті 1 ЦК України однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04) відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та для відмови у позові, в ході апеляційного провадження Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області не наведено.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, на підставі чого вказане рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на викладене, керуючись 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, м.Суми, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 03.12.15 у справі №920/1053/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29.02.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.