УХВАЛА

23.02.2016Справа № 910/2839/16

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Такіра»

до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про вжиття запобіжних заходів

За участю представника заявника: Шкрум І.П., довіреність № 348 від 18.08.2015р.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Такіра» про вжиття запобіжних заходів в порядку ст.ст. 43-1 - 43-3 ГПК України у вигляді накладення арешту на нежилий будинок (літери А, А1, А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 7-В, що належить ТОВ «Такіра».

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає про те, що 15.02.2016р. Банк надіслав на адресу ТОВ «Такіра» претензію з вимогою здійснити погашення заборгованості на загальну суму 36 696 721,98 грн., якої не існує та не підтверджується первинними бухгалтерськими документами. При цьому, єдиною підставою для направлення претензії на адресу ТОВ «Такіра» є намагання Банку звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилий будинок (Літери А, А1, А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 7-В, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», тобто в позасудовому порядку - на підставі виконавчого напису нотаріуса, чим позбавити заявника права власності на зазначений будинок.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016р. заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Такіра» призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.02.2016р.

Дослідивши заяву про вжиття запобіжних заходів та подані додаткові докази, заслухавши пояснення заявника, суд, вважає за доцільне її задовольнити з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Із змісту зазначеної норми вбачається, що із заявою про вжиття запобіжних заходів має право звернутись особа, яка має підстави вважати, що існує реальна загроза порушення її прав. Запобіжні заходи за своєю природою є заходами, спрямованими на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою як найшвидшого реагування на протиправні дії.

Статтею 43-2 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік видів запобіжних заходів, які може застосувати суд. Зокрема до видів запобіжних заходів віднесено накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Під суттю запобіжного заходу слід розуміти конкретизацію дії, яка має бути спрямована на реалізацію запобіжного заходу. Якщо в заяві йдеться про накладання арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб, необхідно вказати, яке майно необхідно піддати арешту, кому воно належить, у кого воно знаходиться і на яких правових підставах.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 43-4, у разі обґрунтованої вимоги заявника заява про вжиття запобіжних заходів розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Як вбачається з заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Такіра» та наданих доказів на її обґрунтування, на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 2460, ТОВ «Такіра» набуто право власності на нежилий будинок (літери А, А1, А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 7-В.

Право власності заявника зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про що видано реєстраційне посвідчення № 038727 від 20.04.2007р.

10.04.2007р. між АКБ «Форум» та ТОВ «Такіра» було укладено Кредитний договір № 93/07/00-/КL, згідно умов якого Банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії на придбання та ремонт будівлі і поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості 1 800 000,00 доларів США, строком до 09.04.2012р. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12% річних.

Забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами є договір іпотеки нежилого будинку за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 7-В, що укладений між банком та позичальником (п. 2.1. кредитного договору).

На виконання умов вищезазначеного кредитного договору, 10.04.2007р. між ТОВ «Такіра» там АКБ «Форум» було укладено Договір іпотеки нежилого будинку (Літери А, А1,А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул.Туполева Академіка, 7В, який нотаріально посвідчений нотаріусом Колесник С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2462.

14.12.2011р. між ПАТ «Банк Форум» (правонаступником АКБ «Форум») та ПАТ «Дельта Банк», було укладено Договір про відступлення права вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні), за яким Новим кредитором за вищезазначеним кредитним договором № 93/07/00-/КL від 10.04.2007р., по відношенню до ТОВ «Такіра» став ПАТ «Дельта Банк».

27.12.2011р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Такіра» було укладено Додатковий договір до кредитного договору № 93/07/00-/КL від 10.04.2007р., за яким сторони домовились викласти раніше укладений Кредитний договір в новій редакції.

Відповідно до умов Додаткового договору від 27.12.2011р., кредитор надає позичальнику грошові кошти, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 16 153 783,18 грн., який зменшується відповідно до графіку зменшення максимального ліміту заборгованості, наведеному в Додатку № 1 до Договору.

Надання кредиту здійснюється окремими частинами , надалі за текстом кожна частина окремо - транш, а в сукупності - транші: транш-1 у сумі 9 446 000,00 грн.; транш-2 у сумі 6 707 783,18 грн.

Згідно п. 2.1. Додаткового договору від 27.12.2011р., видачу кредиту проводиться за письмовими заявами позичальника.

Крім того, у п. 2.7. Додаткового договору від 27.12.2011р., сторони визначили, що заборгованість позичальника за нарахованими та несплаченими процентами станом на 14.12.2011р. становить 3 758 170,18 грн.

Також, сторонами на виконання умов Додаткового договору від 27.12.2011р. та з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору, було укладено Додатковий договір до договору іпотеки,посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник С.А. 10 квітня 2007 року за реєстровим № 2462, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набув прав іпотекодержателя на нежилий будинок (Літери А, А1,А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул.Туполева Академіка, 7В.

Проте, як вбачається з виписки по особовому рахунку ТОВ «Такіра» за період з 01.11.2011р. по 27.08.2015р. ПАТ «Дельта Банк» не надав кредитні кошти, визначені умовами Додаткового договору від 27.12.2011р., тоді як позичальник виконав свої зобов'язання по сплаті процентів у сумі 3 758 170,18 грн.

Водночас, 11.02.2016р. ПАТ «Дельта Банк» направив на адресу ТОВ «Такіра» претензію з вимогою сплатити заборгованість та штрафні санкції, які виникли, у зв'язку з порушеннм умов кредитного договору № 93/07/00-/КL від 10.04.2007р., на загальну суму 36 696 721,98 грн. При цьому, Банк попередив позичальника, що у випадку незадоволення його майнових вимог, Банк розпочне процедуру звернення стягнення на майно ТОВ «Такіра», передане в іпотеку банку, згідно з умовами договору іпотеки.

Згідно з умовами п. 7.2. Додаткового договору до договору іпотеки від 27.12.2011р., звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від сового імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Відповідно до п. 7.3. Додаткового договору до договору іпотеки від 27.12.2011р., іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах,передбачених п. 7.2. договору.

Оскільки ТОВ «Такіра» вважає, що в неї відсутні будь-які невиконані зобов'язання перед ПАТ «Дельта Банк», проте, останній зловживаючи своїми правами може вчинити дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, у зв'язку з чим ТОВ «Такіра» звернулось з даною заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на нежилий будинок (Літери А, А1,А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул.Туполева Академіка, 7В, який є предметом іпотеки за Додатковим договором до договору іпотеки від 27.12.2011р..

Суд відзначає, що вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України, після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 Господарського процесуального кодексу України; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 Господарського процесуального кодексу України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (п. 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

З огляду на позицію Вищого господарського суду України, викладену в п. 9 Інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" № 01-8/251 від 20.04.2007, вирішуючи питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Розглянувши документи, надані в обґрунтування заяви, суд дійшов висновку про виконання заявником вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України щодо доведення обов'язкових умов для вжиття запобіжних заходів.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, судом визнається обґрунтованим припущення щодо можливості незаконного відчуження майна, на яке заявник просить накласти арешт, у тому числі шляхом продажу його або передання його в іпотеку, заставу тощо будь-якій іншій особі.

Крім того, суд відзначає, що задоволення даної заяви про вжиття запобіжних заходів відповідає вимогам адекватності і співмірності, оскільки не покладає на заінтересованих осіб ніякого зайвого обтяження, проте дозволяє створити належні умови для реалізації заявником права на судовий захист.

При цьому, запропонований товариством з обмеженою відповідальністю «Такіра» вид запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене господарський суд вважає за необхідне вжити щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" запобіжні заходи шляхом накладення арешту на нежилий будинок літ. Б, зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, площею 501,20 кв.м, який розташований за адресою: 01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 3.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Такіра» про вжиття запобіжних заходів щодо публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

2. Накласти арешт на нежилий будинок (літери А, А1, А2), загальною площею 2191,40 кв. м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 7-В, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Такіра» (04128, м. Київ, вул. Туполєва, 7-В; ).

3. Ухвала про вжиття запобіжних заходів набирає законної сили з 23.02.2016 р. та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 23.02.2017 р.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: товариство з обмеженою відповідальністю «Такіра» (04128, м. Київ, вул. Туполєва, 7-В; ).

Боржником за даною ухвалою є: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Г, ).

Суддя А.І.Привалов