КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа№ 910/31790/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання - Філімоновій І.Є.

за участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 23.02.2016р.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 року. (повний текст якого складено 14.01.16р.)

у справі № 910/31790/15 (суддя: Домнічева І.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення в порядку регресу 6035,94 грн.

СУТЬ СПОРУ І СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення в порядку регресу 6035,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виплативши відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 135618га/13к/о від 30.05.2013р. страхувальнику страхове відшкодування в сумі 18568,26 грн., він набув згідно ст.ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" право регресної вимоги про стягнення виплаченого страхового відшкодування до відповідача у справі як особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 6 035 (шість тисяч тридцять п'ять) грн. 94 коп. страхового відшкодування та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду міста Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р., згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 08.02.201р. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 23.02.2016р.

Відповідно до протоколу про автоматичні зміни складу колегії суддів від 23.02.16р., у зв'язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. на лікарняному, визначено новий склад суду головуючий суддя: Тищенко О.В, судді Куксов В.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016р. справу №910/31790/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючий суддя: Тищенко О.В., Тарасенко К.В., Куксов В.В.

В судове засідання 23.02.16р. представники сторін з'явилися.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 року у справі № 910/31790/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 30.05.2013 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 135618Га/13к/о.

Предметом даного договору є страхування майнових інтересів потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля "Хонда", д/н НОМЕР_1.

16.05.2014 р. у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого засобу «Нonda» д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 та транспортним засобом «Toyota» д/н НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3 цивільна - правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Провідна»

Відповідно до Постанови Дарницького районного суду міста Києва від 30.05.2014 р., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху України та останню було визнано винною у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту №1.001.14.08486/VESKO15454 від 26.05.2014 р. було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 18 568,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 110 343 від 27.05.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на адресу відповідача було направлено заяву про стягнення заборгованості в порядку регресу від 24.11.14р. про виплату страхового відшкодування у розмірі 18068,26 грн., яка була отримана відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 12032,32 грн., проте, залишився залишок страхового відшкодування в розмірі 6 035,94 грн. у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Договір страхування зумовлює виникнення цивільно-правових відносин, порядок здійснення яких визначається Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування" і іншими нормативно - правовими актами, що регулюють такий вид відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За нормами ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 30.05.2013 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 135618Га/13к/о.

16.05.2014р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого засобу «Нonda» д/н НОМЕР_2, та транспортним засобом «Toyota» д/н НОМЕР_3, внаслідок якої транспортний засіб «Нonda» д/н НОМЕР_2 зазнав пошкодження.

Як наслідок, страхувальнику було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 18568,28 грн.

Відповідно до ст. 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачене, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України „Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду, що виконавши свої зобов'язання перед страхувальником за Договором добровільного страхування шляхом виплати страхового відшкодування, позивач набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Місцевий господарським судом вірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у відповідача відповідно до поліса № АС1522617, ліміт відповідальності становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи - 500,00 грн.

Таким чином, з урахуванням статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач повинен був сплатити позивачу 18 068,26 грн. страхового відшкодування (18568,26 грн. - 500.00 грн. = 18068,26 грн.)

Проте відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 12 032,32 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 6035,94 грн. (18068,26 грн. - розмір виплаченого страхового відшкодування мінус 12 032,32 - часткової сплати, на підставі ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" витрати мали б відшкодовуватися з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, проте, при винесені рішення суд першої інстанції порушив вказану статтю Закону, оскільки при розрахунку розміру позову був взятий розмір відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі з огляду на наступне.

Законом України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" набуло права зворотної вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" у сумі страхового відшкодування в розмірі 18068,26 грн. - у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого Господарського суду України від 15.04.2015р. у справі №910/7163/14.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу суми 6035,94 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. у справі № 910/31790/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. у справі № 910/31790/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2016р. у справі №910/31790/15 - залишити без змін.

2.Матеріали справи № 910/31790/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

В.В. Куксов