ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 Справа № 917/2298/15

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", 36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а

До відповідача ОСОБА_1 освіти, сім ?ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації, 39100, Полтавська область, смт. Козельщина, вул. Леніна, 5

Про стягнення 250 135,95 грн., в т.ч. 72 911,87 грн. - пеня за порушення термінів розрахунків за отриманий природний газ за умовами договору № 06 П-Б-К/3 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.01.2015 р. за період березня - червня 2015 року (включно), 3 645,60 грн. - 3 % річних та 173 578,48 грн. - інфляційні нарахування (в редакції заяви про уточнення позовних вимог вх. № 229 від 12.01.2016 року).

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники

від позивача: ОСОБА_2 (див. протокол судового засідання);

від відповідача: ОСОБА_3 (див. протокол судового засідання).

21.01.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 26.11.2015 року, 24.12.2015 року, 12.01.2016 року в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" про стягнення з ОСОБА_1 освіти, сім ?ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації 250 135,95 грн., в т.ч. 72 911,87 грн. - пеня за порушення термінів розрахунків за отриманий природний газ за умовами договору № 06 П-Б-К/3 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.01.2015 р. за період березня - червня 2015 року (включно), 3 645,60 грн. - 3 % річних та 173 578,48 грн. - інфляційні нарахування (в редакції заяви про уточнення позовних вимог вх. № 229 від 12.01.2016 року).

Позивач на позовних вимогах наполягає у повному обсязі за мотивами позовної заяви.

Останній надав суду заяву вх. № 229 від 12.01.2016 року про уточнення позовних вимог, якою просить стягнути з відповідача 72 911,87 грн. пені, 3 645,60 грн. 3 % річних за період з 26.03.2015 року по 06.07.2015 року та 173 578,48 грн. інфляційних нарахувань за період з 01.03.2015 року по 30.06.2015 року.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд розцінює дану заяву про уточнення позовних вимог як зменшення позовних вимог та приймає до розгляду в даному провадженні як таку, що не суперечить чинному процесуальному законодавству України. Спір розглядається в межах предмету позову в редакції прийнятої судом вищевказаної заяву про уточнення позовних вимог вх. № 229 від 12.01.2016 року з урахуванням п. 3.10, п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзивів на позовну заяву № б/н від 15.12.2015 р. (вх. № 18359 від 17.12.2015 р.) та № 01-23/78 від 20.01.2016 року (вх. № 605 від 21.01.2016 року) та просить суд зменшити розмір неустойки (пені), врахувавши обставини, які мають істотне значення, та зменшити розмір судового збору пропорційно розміру неустойки. В додатки залучено копії кошторисів та планів асигнувань.

Клопотання відповідача про зменшення розмір неустойки (пені) судом задовольняється за мотивуванням, викладеним нижче.

Суд відмовляє у клопотанні відповідача щодо зменшення розміру судового збору пропорційно розміру неустойки, оскільки відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України таке зменшення не передбачено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

01.01.2015 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (постачальник) та ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації (споживач) було укладено Договір № 06П-Б-К/3 на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі-Договір, а.с. 12-16), відповідно до якого постачальник зобов'язувався постачати споживачу природний газ в порядку та обсягах визначених договором для потреб споживача, а споживач зобов'язувався оплатити вартість газу та наданих послуг у розмірах, строках , порядку та на умовах цього договору (п. 1.1 Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку № 2 до Договору (п. 2.1. Договору);

- послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до Договору (п. 2.6 Договору);

- оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка № 2 до Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 5-го числа наступного за місяцем поставки газу (п. 4.6 Договору);

- у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від простроченої суми платежу за кожний день прострочення (п. 6.2.2 Договору);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання природного газу з 01.01.2015 р. по 31.03.2015 р. (п. 10.1 Договору).

На виконання умов даного договору позивачем передано, а відповідачем отримано газу у період з січня 2015 року по квітень 2015 року в обсязі 173,487 тис. куб. м. на суму 1 457 797,44 грн., за який відповідач розрахувався несвоєчасно (повністю заборгованість сплачено у червні 2015 року).

Наведені обставини були предметом розгляду у справі № 917/741/15, рішенням у якій задоволено позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" та стягнуто з ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації 30 482,31 грн. пені, 16 937,49 грн. інфляційних втрат, 1 847,08 грн. трьох процентів річних та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили, на його виконання видано наказ.

На момент подання даного позову до суду відповідач штрафні санкції за порушення умов договору не сплатив.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 250 135,95 грн., в т.ч. 72 911,87 грн. - пеня за порушення термінів розрахунків за отриманий природний газ за умовами договору № 06 П-Б-К/3 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.01.2015 р. за період березня - червня 2015 року (включно), 3 645,60 грн. - 3 % річних та 173 578,48 грн. - інфляційні нарахування (в редакції заяви про уточнення позовних вимог вх. № 229 від 12.01.2016 року).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

У відзиві на позовну заяву № 01-23/78 від 20.01.2016 року (вх. № 605 від 21.01.2016 року) відповідач повідомив суд про сплату основної заборгованості за даним договором у червні 2015 року, а саме 12.06.2015 року, оскільки ця обставина впливає на період нарахування штрафних санкцій. Доказом вказаного є належним чином засвідчена копія платіжного доручення № 128 від 11.06.2015 року на суму 46 058,44 грн..

Останній наполягає, що платіж здійснено саме 12.06.2015 року в день подання до банківської установи розрахункового документа, а не 07.07.2015 року, як посилається позивач, в день надходження коштів на його рахунок. Відповідно до п. 4.7. укладеного між сторонами договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (тобто, позивача). Отже, доказом ініціювання переказу (подання платіжного доручення до банку) та проведення оплати саме 12.06.2015 року, на думку відповідача, є відмітка ГУ ДКСУ України в Козельщинському районі Полтавській області "ПРОВЕДЕНО БАНКОМ 12 ЧЕР 2015 року".

Позивач будь-яких заперечень чи пояснень з приводу наведених пояснень ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації не надав.

За викладеного, суд погоджується з наведеними доводами відповідача. Отже, нарахування штрафних санкцій має відбуватися по 11.06.2015 року включно.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 645,60 грн. 3 % річних та 173 578,48 грн. інфляційні нарахування в порядку ст. 625 ЦК України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 3 644,63 грн. та 173 575,46 грн. відповідно (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_4 9.1.3" та додано до матеріалів справи). Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 0,97 грн. 3 % річних та 3,02 грн. інфляційних задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2.2 Договору сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від простроченої суми платежу за кожний день прострочення.

Згідно статті 4 ОСОБА_4 України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 72 911,87 грн. пені суд прийшов до висновку про їх часткове задоволення у розмірі 72 892,55 грн. У стягненні 19,32 грн. пені слід відмовити (розрахунок пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: ОСОБА_4 9.1.3" та додано до матеріалів справи).

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення у справі суд має право за власною ініціативою зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як уже зазначалося вище, у відзиві відповідач просив суд зменшити розмір штрафних (фінансових) санкцій. У судовому засіданні представник відповідача озвучив клопотання щодо зменшення розміру штрафних (фінансових) санкцій на 99 %.

Матеріали справи та надані відповідачем пояснення свідчать про те, що ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації є неприбутковою організацією, структурним підрозділом органу державної влади, який здійснює закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти для потреб навчальних закладів та установ освіти Козельщинського району Полтавської області.

Відповідач не має своїх вільних коштів, а отже і не може вільно ними розпоряджатись. Фінансування потреб у енергоносіях здійснюється за конкретно визначеними функціями з місцевого бюджету та за рахунок розподілу державної освітньої субвенції. Тобто, головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство освіти і науки України, яке направляє цільові кошти розпоряднику коштів першого рівня - Полтавській облдержадміністрації, яка розподіляє кошти між розпорядниками коштів другого рівня - райдержадміністраціями.

Відповідач перераховував кошти на оплату послуг позивача з газопостачання зразу ж після їх отримання на свій рахунок, що підтверджуються бухгалтерськими документами.

Одночасне стягнення усієї суми боргу на виконання рішення суду у даній справі призведе до заблокованих рахунків ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді райдержадміністрації, що частково паралізує роботу всієї освітньої галузі району, що негативно вплине на всі освітні заклади, освіту громадян України. На підтвердження вказаної обставини залучено копії кошторисів та планів асигнувань.

Доказів наявності понесення-позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявлених до стягнення сум неустойки (пеня) позивач суду не надав. Розмір штрафних санкцій, які просить позивач стягнути з відповідача є занадто великим та не співрозмірним із можливими збитками.

При вирішенні вищезазначеного клопотання, суд приймає до уваги, що на момент винесення рішення ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації повністю здійснено оплату отриманих обсягів газу за Договором № 06 П-Б-К/3 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.01.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, застосування до відповідача штрафних санкцій у повному обсязі у розмірі 72 892,55 грн. пені може привести до погіршення і так вкрай тяжкого фінансового стану відповідача, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України та на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку щодо доцільності зменшити розмір неустойки (пені) до 1 % .

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в частині стягнення 728,93 грн., в частині стягнення з відповідача 72 163,62 грн. пені у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав. Нарахований позивачем розмір штрафних санкцій відповідачем підтверджено власними розрахунками.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 728,93 грн. пені, 3 644,63 грн. 3 % річних та 173 575,46 грн. інфляційних нарахувань підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 72 163,62 грн. пені, 0,97 грн. 3 % річних та 3,02 грн. інфляційних нарахувань у позові слід відмовити.

У п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 освіти, сім'ї та молоді Козельщинської районної державної адміністрації (39100, Полтавська область, смт. Козельщина, вул. Леніна, 5), на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а) - 728,93 грн. пені, 3 644,63 грн. 3 % річних та 173 575,46 грн. інфляційних нарахувань та 2 717,11 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення 72 163,62 грн. пені, 0,97 грн. 3 % річних та 3,02 грн. інфляційних нарахувань - у позові відмовити.

Повне рішення складено 28.01.2016 року

Суддя Г.І.Бунякіна