ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.Справа № 922/6527/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України", сел. Радгоспне Харківської області 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Харківській області, м. Харків, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національна академія аграрних наук України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор", село Івашки Харківської області
про стягнення 119833,33 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 120 від 21.12.2015 року;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 23.01.2015 року;

третя особа (Державна фінансова інспекція в Харківській області) - ОСОБА_4, довіреність № 20-25-26-17/128 від 11.01.2016 року;

третя особа (Національна академія аграрних наук України) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України", сел. Радгоспне Харківської області (позивач) 23.12.2015 р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське товариство "Івашківський інкубатор", сел. Івашки Харківської області, в якому просить суд стягнути збитки в розмірі 119833,33 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Акт ревізії Чугуївської міжрайонної державної інспекції Державної фінансової інспекції у Харківської області з окремих питань фінансово - господарської діяльності позивача за період з 01.07.2014 р. по 30.06.2015 р. № 770-20/16 від 22.09.2015 року та на вимогу № 770-15/1892 від 22.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 грудня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/6527/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 12 січня 2016 року о 10:20.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2016 року замінено первісного відповідача по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське товариство "Івашківський інкубатор" на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор", клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (вх. № 274 від 06.01.2016 р.) задоволено, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державну фінансову інспекцію в Харківській області та Національну академію аграрних наук України та розгляд справи № 922/6527/15 відкладено на 26 січня 2016 р. об 11:20год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 січня 2016 року клопотання третьої особи (вх. № 2487 від 26.01.2016 р.) задоволено частково та розгляд справи № 922/6527/15 відкладено на 09 лютого 2016 р. о 10:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 лютого 2016 року задоволено заяву третьої особи про відкладення розгляду справи (вх. № 4362 від 10.02.2016 р.) та розгляд справи № 922/6527/15 відкладено на 23 лютого 2016 р. о 10:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

22.02.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від третьої особи (Державна фінансова інспекція в Харківській області) надійшли пояснення (вх. № 5762), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

23.02.2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 6039) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (Національна академія аграрних наук України) в призначене судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, вимоги попередніх ухвал суду по даній справі не виконала, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення з датою (16.02.2016 р.) та відміткою про вручення уповноваженій особі третьої особи ухвали господарського суду Харківської області від 09.02.2016 р. по даній справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (Державна фінансова інспекція в Харківській області) в призначене судове засідання з'явилась та повністю підтримала заявлені позовні вимоги позивача з підстав, викладених у наданих раніше поясненнях.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/6527/15 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та які є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, господарським судом встановлено наступне.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує, що Чугуївською міжрайонною ДФІ на виконання - п.8.1.5.1 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Харківській області на II квартал 2015 року відбулась ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності державних підприємств системи Національної академії аграрних наук України Державного підприємства "Дослідного господарства "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва НААН України" за період з 01.07.2014 р. по 30.06.2015 р., якою встановлено ряд порушень, що відображені в Акті ревізії від 22.09.2015 р. №770-20/16.

Так, проведено ревізію стану збереження та використання земельних ділянок та встановлено, що позивачем на утримання земельної ділянки, переданої у спільну діяльність, були понесені витрати на сплату земельного податку та фіксованого податку на землю з моменту укладання договору. При цьому, дані витрати не були враховані Сторонами при визначенні фактичних внесків у спільну діяльність та результату спільної діяльності.

Внаслідок вищезазначеного, позивачем понесені витрати за рахунок власних коштів на покриття витрат інших осіб (Договір про спільну діяльність) на суму 8733,31 грн., що є порушенням п. 6 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та п.1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Таким чином, позивачем наголошено, що внаслідок допущеного порушення позивачу завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 8733,31 гривень.

Також, під час ревізії досліджено питання щодо внесків сторін по Договору спільної діяльності та встановлено, що внески сторони позивача повинні бути розраховані на підставі висновку про вартість права постійного користування земельною ділянкою. Проведеним під час ревізії перерахунком співвідношення внесків кожної сторони за період з 2008 р. по 2014 р., прибуток позивача по Договору спільної діяльності повинен складати 103611,94 гривень.

Таким чином, позивачем наголошено, що станом на 01.07.2015 року, позивачем недоотримано доходів від спільної діяльності у сумі 90705,41 грн. (прибуток, який необхідно отримати за даними ревізії - 103611,94 грн. за мінусом витрат позивача на сплату податків - 8733,31 грн. та фактично отриманого прибутку від спільної діяльності - 4173,22 грн.), що є порушенням п. 13 П(С)БО 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290 та п.1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Внаслідок допущеного порушення позивачу завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 90705,41 гривень.

Окрім того, в ході ревізії було проведено зустрічну звірку з ТОВ "СП "Івашківський інкубатор", якою встановлено, що на підставі наказів директора ТОВ "СП "Івашківський інкубатор" Макаренко О.О. "Про використання автомобіля" від 26.12.2011 р. №10 та від 26.12.2012 р. №23 проводилось списання паливо - мастильних матеріалів на автомобілі Toyota RAV 4 та ВАЗ 2109 у відповідності до норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 року.

До зустрічної звірки надано первинні документи, які підтверджують використання паливо - мастильних матеріалів: подорожні листи службового легкового автомобіля, але договір на використання автотранспортних засобів з фізичними особами (ОСОБА_5 та ОСОБА_6Є.) укладено не було, у подорожніх листах не зазначено місце та мета поїздки.

Таким чином, позивачем та третьою особою (Державна фінансова інспекція в Харківській області) наголошено, що відповідачем віднесені витрати по Договору про спільну діяльність, які фактично не використовувались на здійснення спільної діяльності, а саме: списання бензину марки А 92 та А - 95 складають 20394,61 грн., в тому числі: за II півріччя 2014 року - 12960,43 грн. та І півріччя 2015 року - 7434,18, грн., що є порушенням п.1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Допущене порушення призвело до завищення витрат ТОВ "СП "Івашківський інкубатор", які враховані до внесків по Договору спільної діяльності.

Позивачем в позовній заяві наголошено, що з метою усунення виявлених порушень законодавства, у тому числі відшкодування збитків, завданих порушеннями, в установленому законодавством порядку, Чугуївською МДФІ позивачу направлено Вимогу щодо усунення порушень законодавства від 22.10.2015 р. за вих. № 770-15/1892 (т.с. І а.с. 33-34).

Враховуючи вищенаведене, позивачем зазначено, що вищевказана Вимога щодо усунення порушень законодавства від 22.10.2015 р. за вих. № 770-15/1892 (т.с. І а.с. 33-34), що пред'явлена до виконання позивачу, вказує на виявлені збитки та їх розмір, у зв'язку із чим, позивач вимагає від відповідача їх відшкодування.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту в судовому порядку.

Відповідач під час розгляду справи проти заявлених позовних вимог заперечив повністю, в обґрунтування своїх заперечень наголошував на тому, що підставою для стягнення збитків з відповідача, позивачем вказано на Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України" за період з 01.07.2014 р. по 30.06.2015 р. № 770-20/16 від 22.09.2015 року, складений Чугуївською міжрайонною державною фінансовою інспекцію та на Вимогу направлену Державною фінансовою інспекцією на ім'я директора позивача, які не є підставою для стягнення збитків з відповідача.

Окрім того, відповідачем наголошено про те, що позивачем у позові не зазначено жодних обґрунтувань, з яких би вбачалось вчинення відповідачем правопорушення у сфері господарювання щодо позивача, як і не доведено наявності всіх елементів правопорушення зокрема: наявності збитків, протиправності поведінки відповідача, причинного зв'язку між ними та вини.

Також, відповідачем наголошено, що вищевказаний Акт ревізії, на який посилається позивач свідчить про виявлення порушень саме в діяльності позивача та може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

При цьому, згідно листа Верховного Суду України від 09.08.2006р. № 1-11/477, обставини, висвітлені в актах КРУ, та факти про їх порушення, встановлені КРУ під час перевірок, підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним процесуальним законодавством України, зокрема статтями глави 5 Цивільного процесуального Кодексу України та статтями розділу V Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, акт контрольно-ревізійного органу не визначений чинним законодавством як безумовний доказ, а тому не повинен прийматися як беззаперечний доказ про встановлені порушення з боку господарюючого суб'єкта (підконтрольної установи).

Матеріали справи свідчать, що 29.02.2008 року між Державним підприємством "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юрєва НААН України" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське товариство "Івашківський інкубатор" (відповідачем) було укладено Договір про спільну діяльність (т.с. І а.с. 35-39).

20.03.2008 року вищевказаний Договір погоджено президентом Української академії аграрних наук ОСОБА_7.

Пунктом 1.1. вищевказаного Договору про спільну діяльність, визначено, що сторони по цьому договору зобовязуються шляхом обєднання зусиль та матеріально-технічних ресурсів, у рамках чинного законодавства України, у відповідності до Статутів сторін, та за згодою Української академії аграрних наук спільно діяти для досягнення спільної господарської мети без створення окремої юридичної особи, як то:

- розробка унікальної методики-з ефективного використання сільськогосподарських земель при вирощуванні різноманітних зелених насаджень та багаторічних рослин;

- проведення науково-дослідних робіт щодо підвищення ефективності використання земель, переданих у користування за цим Договором;

- проведення науково-дослідних робіт щодо підвищення якості декоративних багаторічних рослин, а також рідкісних цінних вічнозелених та багаторічних рослин та дерев;

- проведення науково-дослідних робіт щодо адаптації саджанців декоративних багаторічних рослин, а також рідкісних цінних вічнозелених та багаторічних рослин та дерев;

- створення інтелектуальної власності яка виникає в ході проведення науково-дослідних робіт;

- вирощування та реалізація декоративних багаторічних рослин, а також рідкісних цінних вічнозелених та багаторічних рослин та дерев з ціллю дослідження, розробки методик поліпшення якісних показників рослин, удосконалення технологічних та агрономічних властивостей, а також виробництво та реалізація додаткової товарної рослинницької продукції, що зумовлено технологічними та агрономічними, особливостями виробництва основної продукції;

- вирощування та реалізація культур тривалого обліку багаторічних насаджень типу садів, плантацій, тощо.

- отримання прибутку.

- діяльність яка не суперечить діючому законодавству України.

Відповідно до п. 1.2. Договору про спільну діяльність, для досягнення вище названих цілей сторони:

- проводять закупівлю саджанців,

- здійснюють оптову і роздрібну торгівлю товарами та продукцією власного виробництва і товарами придбаними на стороні, надають супутні послуги,

- використовують, за виробничої необхідності, наявні у сторін виробництва за окремими договорами за додаткову плату,

- проводять зберігання та реалізацію продукції та сировини як власного виробництва: так і придбаної;

- створюють умови для раціонального використання й охорони земель, збереження та відтворення родючості ґрунтів, поліпшення їх продуктивності;

- спільно використовують фахівців та працівників обох Сторін на умовах і в режимі, що не порушують Статутних обов'язків кожної із Сторін.

Предметом спільної діяльності можуть бути інші види діяльності спрямовані на досягнення вказаних вище цілей та не заборонені чинним законодавством України

Згідно з п. 5.1. Договору про спільну діяльність, керівництво спільною діяльністю (прийом на роботу спеціалістів, працівників, виконання програми робіт, тощо), а також ведення спільних справ (ведення бухгалтерського обліку спільного майна та податкового обліку результатів спільної діяльності окремо від бухгалтерського та податкового обліку своєї господарської діяльності) в межах цього договору покладається на відповідача - ТОВ "СТ "Івашківський інкубатор".

Згідно з п. 6.1. вищевказаного Договору, вкладом учасника можуть бути грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові звязки, права користування землею, водою, ресурсами, будівлями, спорудами, а також іншими майновими правами.

Відповідно до п. 6.2. Договору, кожна із Сторін зобовязується для здійснення спільної господарської діяльності, зазначеної в цьому Договорі, внести таку свою частку (внесок):

Згідно з п. 6.2.1. Договору, внесок відповідача, наведений у Програмі робіт, - 1024473,00 грн. (один мільйон двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят три грн.) (Додаток №2).

Порядок, і терміни вкладення внеску (кошти і майно) після підписання Договору здійснюється відповідно до Програмі робіт по мірі виробничої необхідності при здійсненні спільної діяльності,

Відповідно до п. 6.2.2. Договору, внеском позивача є послуги та право користування земельною ділянкою площею 50,1 га (Додаток N3), що дорівнює у 2008 році 27355,00 грн.

Право користування земельною ділянкою площею 50,1 га вноситься з моменту підписання Договору про спільну діяльність.

Згідно з п. 6.3. Договору, переоцінка та додаткові внески Сторін у спільну діяльність згідно Програми робіт проводяться за згодою Сторін щорічно, до 01 лютого.

Відповідно до п. 7.1. Договору, грошові та інші майнові внески Сторін, а також майно, створене або придбане Сторонами з результаті їх спільної діяльності, становлять їхню спільну власність.

Згідно з умовами п. 7.2. Договору, сторони не вправі розпоряджатися своєю частиною у спільному майні без взаємної згоди Сторін.

Відповідно до п. 7.3. Договору, спільне майно Сторін обліковується в окремому балансі відповідача, який ведеться в порядку згідно чинному законодавству.

За умовами пункту 8.1. Договору, реалізація продукції, яка є результатом спільної діяльності, буде проводитись відповідачем в залежності від конкретної ситуації на ринку продукції, доцільності та вигоди.

Відповідно до умов п. 8.2. Договору, прибуток від спільної діяльності підлягає розподілу між Сторонами пропорційно їх участі (внеску) згідно п. 6 на основі фінансових результатів спільної діяльності, які відображені в окремій бухгалтерській звітності спільної діяльності, що веде відповідач. Розрахунки по зобов'язанням проводяться при завершенні технологічного циклу вирощування декоративних рослин (6-7 років) в залежності від темпів їх росту і якості за спільним рішенням Сторін.

Згідно з п. 8.3. Договору, фактичний розподіл прибутку здійснюється шляхом перерахування відповідної частки прибутку позивача та отримання відповідної частки прибутку відповідача.

Порядок і термін розподілу прибутку від спільної діяльності здійснюється Сторонами за окремими угодами (п. 8.4. Договору).

Відповідно до п.8.5. Договору, інтелектуальна власність, яка може виникнути в процесі виконання Договору, буде належати Сторонам на правах користування.

Згідно з умовами пункту 8.6. Договору, нематеріальні активи, які можуть виникнути в процесі виконання Договору, будуть належати Сторонам пропорційно їх внесків.

Пунктом 10.1. Договору, цей Договір діє з моменту його підписання до 28 лютого 2038 року.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, при цьому, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 7 даної статті передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За приписами ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Так, предметом укладених між позивачем та відповідачем договору є здійснення сторонами спільної діяльності для досягнення спільної господарської мети без створення окремої юридичної особи.

За приписами ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до ст.1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

В силу ч.1 ст.1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Як передбачено ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 2 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 632 Цивільного Кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Матеріали справи свідчать про те, що договір в частині порядку та умов розподілу результатів спільної діяльності не був визнаний недійсними повністю або частково, та будь-які зміни з цього приводу до нього внесено сторонами не було. Жодних дій щодо коригування прибутку за участю відповідача позивачем в установленому порядку не вчинялись.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Договір про спільну діяльність від 29.02.2008 року був укладений між позивачем та відповідачем у повній відповідності до вимог діючого законодавства України, зі всіма умовами, визначеними законодавством для такого виду договорів.

Претензій щодо розподілу результатів спільної діяльності позивач не мав, про що свідчать наявні матеріали справи.

Викладені вище обставини свідчать про те, що спірний договір виконується сторонами належним чином та у повному обсязі, відповідно до умов вищезазначеного договору, без будь-яких зауважень та у встановлений строк.

Відповідно до ст. 193 Господарського Кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Виявлені інспекцію порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін та зобов'язання, визначені договором, оскільки правовідносини між позивачем і відповідачем виникли на підставі договору, в якому сторони вільно, на власний розсуд визначили зобов'язання кожної із сторін, що підлягали виконанню та визначили умови та підстави розподілу результатів спільної діяльності. Відповідно до наведених вище вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, було отримано останнім як прибуток у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, вважається, що такі кошти було набуто відповідачем за наявності правової підстави - Договору, та вони не можуть вважатися збитками.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що виявлені за результатами планової ревізій фінансово-господарської діяльності позивача, порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 02.07.2012 р. у справі № 5006/18/13/2012.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Вищий господарський суд України у своєму роз'ясненні № 02-5/215 від 01.04.1994р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначив, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоча би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Суд зазначає, що наявність усіх елементів цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, наявність збитків як таких, що спричинені діяльністю саме відповідача, не доведена позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного Кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження факту вчинення відповідачем протиправного діяння позивачем надано копію Акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Дослідного господарства "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я. Юрєва Національної академії аграрних наук України" за період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року за вих. № 770-20/16 від 22.09.2015 року (т.с. І а.с. 16-32), який не може розглядатись як безумовна підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Крім того, акт контрольно-ревізійного органу не можна вважати безумовним доказом порушення з боку господарюючого суб'єкта (підконтрольної установи). Тобто, Вимога про усунення порушень законодавства від 22.10.2015 р. за вих. № 770-15/1892 (т.с. І а.с. 33-34), пред'явлена на основі проведеної Чугуївською міжрайонною державною фінансовою інспекцією перевірки, не доводить факту порушення з боку відповідача умов укладеного між сторонами договору про організацію громадських робіт та фінансування їх організації.

Недоведеність факту порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, або виконання укладеного договору із порушенням умов, виключає застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

При розподілі господарських витрат, суд керується приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, витрати зі сплати судового збору за майновий характер спору в даному разі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_8