ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа № 922/5657/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С. , суддя Черленяк М.І.

при секретарі Євтушенкові Є.В.

за участю представників сторін:

позивач не зявився;

відповідач ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№284Х/1-35) на рішення господарського суду Харківської області від "07" грудня 2015 р. у справі № 922/5657/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", м. Київ,

до ТОВ "Харківрегіонгаз", м. Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.12.15 (суддя Ємельянова О.О.) відмовлено ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" у задоволенні позову.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, рішення суду без змін.

У судове засідання позивач не зявився, повноважного представника не направив.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши представника відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 17.02.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" (далі позивач, страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю Харківрегіонгаз (далі відповідач, страхувальник) був укладений поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АІ/0029836 (далі - поліс).

Пунктом 3 полісу визначено що строк його дії з 18.02.2014 року по 17.02.2015 року включно.

Згідно пункту 4 полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн. Пунктом 5 полісу, сторони погодили, що розмір франшизи становить 1 000,00 грн.

Пунктом 7 полісу встановлено, що забезпечений транспортний засіб тип ВО номерний знак НОМЕР_1, Skoda octavia.

Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2014 року у справі № 646/6408/14-п № пров. 3/646/1365/2014 було встановлено, що 02.06.2014 року, близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем ОСОБА_3 реєстраційний номер НОМЕР_2, по вулиці Гамарника виїхав на перехрестя з вул. Кооперативна в м. Харкові на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, після чого автомобіль ОСОБА_3 скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль ВАЗ скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_6, чим заподіяв матеріальні збитки, чим порушено п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2014 року у справі № 646/6408/14-п № пров. 3/646/1365/2014 було визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 36,54 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА 076392 власником автомобіля ОСОБА_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 є ТОВ "Харківрегіонгаз".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є начальником Безлюдівської ГНС товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" та за ним було закріплено автомобіль ОСОБА_3 реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується наказом товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" № 167 та наказом № 27 від 21.01.2014 року з додатком №1 до нього.

Як встановлено місцевим судом, 19.06.2014 року та 21.06.2014 року експертом, оцінювачем ОСОБА_7 були складені протоколи огляду транспортного засобу Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_3.

26.07.2014 року оцінювачем ТБ "Радар" ОСОБА_7 був складений звіт № 127/2014 дослідження спеціаліста - автотоварознавця, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження складав 149 153,51 грн., в т.ч. ПДВ на Сс та См=24 231,14 грн.

У відповідності до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

27.08.2014 року до позивача надійшла заява ОСОБА_8 (вх. № 10954) про страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що мала місце 02.06.2014 року.

Позивачем був складений страховий акт № 14860 за страховим випадком згідно з полісом № АІ/0029836 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.02.2014 року відповідно до якого до сплати підлягала сума страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. ОСОБА_8 згідно її заяви (т. 1, а.с. 51), а також було здійснено ОСОБА_8 відшкодування шкоди пов'язаної із пошкодженням транспортного засобу Mersedes д/н НОМЕР_6 у розмірі 49000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученням (т. 1, а.с. 54-60); -№ 4007 від 16.07.2015 року на суму - 40 500,00 грн.; -№ 8429 від 03.12.2014 року на суму - 1000,00 грн.; -№ 7705 від 06.11.2014 року на суму - 500,00 грн.; -№ 7187 від 14.10.2014 року на суму - 2000,00 грн.; -№ 7012 від 07.10.2014 року на суму - 2000,00 грн.; - № 6995 від 06.10.2014 року на суму - 1000,00 грн.; - № 6746 від 25.09.2014 року на суму - 2000,00 грн.

Як зазначає позивач, 18.09.2015 року була складена претензія про відшкодування фактично понесених позивачем витрат в порядку регресу № 61/15.

Зазначену претензію відповідачем залишено без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

За змістом положень частини 1 статті 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодування особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Підпунктами 33.1.4 та 33.1 статті 33 цього ж Закону (в редакції, чинній на момент виникнення ДТП) передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

З огляду на викладене, саме водій транспортного засобу, що спричинив ДТП зобов'язаний письмово повідомити страховика про ДТП.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач зазначив, що саме водій і повідомив про настання страхового випадку одразу ж після скоєння наїзду по телефону на гарячу лінію Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія".

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування необхідні дві умови:

1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобовязання перед потерпілим.

2. Регрес має місце після припинення зобовязання з відшкодування шкоди.

Можливість страховика на відшкодування шкоди в порядку регресу зі страхувальника, який є суб'єктом господарювання, внаслідок спричинення страхового випадку його працівником, повністю узгоджується із загальними засадами правового регулювання відносин, що виникають внаслідок заподіяння позадоговірної шкоди.

Так, відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У рішенні зазначено, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, а саме 17.02.2014 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АІ/0029836.

Посилання позивача щодо порушення відповідачем вимог пункту ґ підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є необґрунтованими, оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами та особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Із аналізу норм вищевказаного закону слідує, що рішення про виплату/невиплату страхового відшкодування відбувається після проведення перевірки та розслідування страхового випадку. За відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування - страхових здійснює виплату страхового відшкодування потерпілій особі (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) тощо.

Судом попередньої інстанції встановлено, що позивач, добровільно виплативши страхове відшкодування, фактично визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 2.06.2014 року страховим випадком. Прийняття такого рішення підтверджує факт того, що позивач був обізнаний про всі обставини справи, учасників ДТП, мав необхідний обсяг інформації та документів про дорожнього-транспортну пригоду, а тому визнав наявність підстав для виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

Отже, колегія суддів вважає правильною позицію місцевого господарського суду про відсутність порушень прав позивача з боку відповідача про стягнення шкоди в порядку регресу, оскільки регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивач із відповідачем знаходились у договірних відносинах. Виплати позивачем було здійснено, у відповідності до платіжних доручень, що наявні в матеріалах справи, на підставі страхового відшкодування Акту 14860 поліс АІ/0029836 від 17.02.14 року страхувальник ТОВ Харківміськгаз.

Також, аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-284цс15 від 16 вересня 2015 року, в якій зазначено, що регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних. У випадку визнання страховиком ДТП страховим випадком, добровільної сплати страхового відшкодування - навіть сам по собі факт неповідомлення про настання страхового випадку не може бути підставою для стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, оскільки такий страховий випадок визнається та не оспорюється страховиком.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтованими і підстав для скасування рішення у колегії суддів немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07 грудня 2015 року у справі № 922/5657/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04.03.2016 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.

Суддя Черленяк М.І.