ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 914/2855/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз (надалі ПАТ Укртрансгаз в особі філії УМГ Львівтрансгаз), за вих. № 6193/6-09 від 15.12.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/41/16 від 05.01.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 19.10.2015р.

у справі № 914/2855/15

за позовом: ПАТ Укртрансгаз в особі філії УМГ Львівтрансгаз, м. Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Лев (надалі ТзОВ Лев), м. Львів

про коригування вартості робіт та стягнення збитків в розмірі 41 697,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2-О.І. представник (довіреність б/н від 28.12.2015р.)

від відповідача: не зявився

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.10.2015р. у справі № 914/2855/15 (суддя Березяк Н.Є.) відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ Укртрансгаз в особі філії УМГ Львівтрансгаз до ТзОВ Лев про коригування вартості робіт та стягнення збитків в розмірі 41 697,60 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що договір про закупівлю послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію від 25.10.2013р. в судовому порядку не визнаний недійсним, відповідачем виконано зобов'язання за договором, кошти за даним договором є платою за надані охоронні послуги, отримані відповідачем правомірно, тому проводити коригування вартості робіт в сторону зменшення підстав немає. Враховуючи, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем своїх зобовязань за договором або виконання договору з порушенням умов, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ Укртрансгаз в особі філії УМГ Львівтрансгаз подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. На думку скаржника, Державна фінансова інспекція у Львівській області при проведені зустрічної звірки встановила, що позивачем було зайво сплачені 41 697,60 грн., оскільки ТзОВ Лев включило в акти прийому здачі послуг за період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, послуги, які товариством відповідача не надавалися. А в силу ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обовязковими для виконання службовими особами обєктів, що контролюються. Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не залучивши ДФІ у Львівській області до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, порушив норми процесуального права, оскільки прийняте рішення порушує права та обовязки ДФІ у Львівській області.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 05.01.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_3, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. поновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 04.02.2016р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2016р. внесено зміни у склад колегії суддів по розгляду справи № 914/2855/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.02.2016р.

Скаржник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Відповідач участі представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на апеляційну скаргу не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

25.10.2013р. між ПАТ Укртрансгаз (замовник) та ТзОВ Лев (виконавець) було укладено договір № про закупівлю послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання обовязків по наданню послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєктах УМГ Львівтрансгаз ПАТ Укртрансгаз: база ремонтно механічної служби, що знаходиться за адресою: с. Пукеничі, Стрийського району, Львівської області; служба капітального ремонту свердловин, центральний склад, що знаходиться за адресою: с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області; Моршинський навчально-курсовий комбінат, що знаходиться за адресою: с. Лисовичі, Стрийського району, Львівської області, а замовник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити вищезазначені послуги (а.с. 19-28).

Під послугами, які за цим договором виконавець зобовязується надати замовнику, слід розуміти: обслуговування та реагування на спрацювання системи тривожної сигналізації на обєкті (п.3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті замовник щомісячно перераховує виконавцю оплату в розмірі згідно розрахунку вартості послуг (додаток №2).

Оплата за послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті проводиться щомісячно згідно рахунку протягом 180 днів після підписання акту про надання послуг (п.4.2 договору).

У пункті 6.1 договору строк надання послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на обєкті визначено з 01.12.2013р. по 30.11.2014р.

Між сторонами були також підписані додатки до договору:

- додаток № 1 дислокація обєктів, які охороняються ТзОВ Лев (а.с. 24);

- додаток № 2 розрахунок вартості послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію по обєктах (а.с. 25);

- додаток №3- інструкція про порядок приймання (здавання) під спостереження на пульт централізованого спостереження тривожної сигналізації на обєкті та дії при безпосередній загрозі нападу (а.с. 26-28);

- додаток №4 додаткова угода №1 від 28.11.2014р. про зміни і доповнення до договору № від 25.10.2013р., якою внесли зміни до п.5 основного договору (ціна договору), до п.6.1 договору (строк надання послуг), п.7.1 договору (строк дії договору) (а.с. 29).

На виконання умов договору ТзОВ «Лев» надано послуги з охорони обумовлених обєктів, що підтверджується актами приймання-здачі виконаних робіт за період січень-грудень 2014р. вартістю 72 672,00 грн.(а.с. 30-41).

Позивачем дані послуги були прийняті та оплачені повністю.

21.01.2015р. Державна фінансова інспекція у Львівській області провела зустрічну звірку ТзОВ Лев щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу якості операцій та розрахунків, зясування їх реальності та повноти відображення в обліку УМГ Львівтрансгаз за період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, згідно якої було встановлено, що за договором № НОМЕР_1 УМГ Львівтрансгаз сплатило ТзОВ Лев 41 697,60 грн. коштів за послуги, які товариством не надавалися (а.с. 52-61).

06.02.2015р. Головним державним аудитором Держфінінспекції у Львівській області складено акт про відмову від підпису №16-35/1, у якому зазначено, що директор ТзОВ Лев ОСОБА_6 не підписав відповідні примірники довідки зустрічної звірки (а.с. 51).

Державна фінансова інспекція у Львівській області провела ревізію фінансово-господарської діяльності УМГ Львівтрансгаз, за результатами якої складено довідку №7 від 18.02.2015р., в якій, зокрема, зазначено, що згідно рахунків та актів приймання-передачі виконаних послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію на 5-ти обєктах УМГ Львівтрансгаз в період з грудня 2013р. по грудень 2014р. сигнали тривоги не надходили, і відповідно, додаткова плата за надану послугу не виставлялась. Таким чином, ТзОВ Лев надано філії послуги лише по Обслуговуванню та Спостереженню (а.с. 44-48).

25.02.2015р. Держфінінспекція у Львівській області надіслала УМГ Львівтрансгаз лист №16-15/м/1162 про предявлення обовязкових до виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства (а.с. 49-50).

УМГ Львівтрансгаз 03.03.2015р. в свою чергу звернувся до ТзОВ «Лев» з листом № 949/31-01 з проханням провести корегування вартості робіт з врахуванням висновків, викладених у довідці № 7 від 18.02.2015р. (а.с. 42-43).

Враховуючи, що дана вимога не була виконана відповідачем, позивач звернувся до господарського суду з позовом про зобовязання провести ТзОВ «Лев» провести коригування вартості робіт на суму 41 697,60 грн. в сторону її зменшення та стягнути збитки в розмірі 41 697,60 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 20 ГК України, яка кореспондується зі ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання, зокрема, передбачено можливість захисту прав та інтересів шляхом відшкодування збитків.

Згідно з ст. 22 Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частиною 1 статті 226 того ж Кодексу передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Позивач стверджує, що внаслідок включення відповідачем в розрахунок вартості послуг, які не були надані останнім по договору від 25.10.2013р, УМГ Львівтрансгаз заподіяно збитків на суму 41 697,60 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Як зазначалося вище, 25.10.2013р. між сторонами було укладено договір про закупівлю послуги з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію. Відповідно до п.п. 2.1, 3.1, 4.1, 4.2 договору позивач приймає та оплачує послуги, передбачені договором, відповідно до його умов. Ціна договору становить 87 206,40 грн. (додаток 4 до договору). Укладаючи даний договір, сторони погодили, що в поняття послуги з охорони включено послуги з реагування на сигнал тривоги, спостереження за обєктами, а також обслуговування сигналізаційної системи. При цьому, такі умови договору були визначені спільною волею сторін, а не самостійно відповідачем.

Додатком № 2 до договору (а.с.25) сторони погодили розрахунок вартості послуг з обслуговування по вищевказаних об»єктах за кожний місяць окремо, починаючи з грудня 2013 року по грудень 2014 року.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.2 ст. 903 ЦК України).

Відповідач передбачені договором послуги виконав на суму 72 672,00 грн. за спірний період з січня 2014р. по грудень 2014р., що підтверджується актами приймання здачі наданих послуг (а.с. 30-41). Дані послуги були прийняті позивачем без будь-яких застережень та оплачені в повному обсязі.

У ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості..

До загальних принципів господарювання відноситься свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини (ст. 6 ГК України).

Приписами ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, договір від 25.10.2013р. в судовому порядку не оскаржений, не розірваний та не визнаний недійсним, відповідачем виконано зобов'язання за договором, позивачем оплаченіо надані охоронні послуги відповідачем, тому проводити коригування вартості робіт в сторону зменшення підстав немає.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Необхідними умовами для відшкодування збитків є доведення факту спричинення збитків саме тією особою, до якої висунуто вимогу про їх відшкодування. Крім того, заявлені до стягнення збитки мають бути завданими внаслідок порушення відповідачем цивільного права позивача у справі, а розмір збитків має перебувати у необхідному і безпосередньому причинному зв'язку із вчиненням відповідачем правопорушення.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, наявність вини.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Крім того, положеннями підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Зі змісту вказаних нормативних актів вбачається, що акт перевірки Держфінінспекції, як контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

За своєю природою акт (довідка, вимога та інше) Державної фінансової інспекції є актом ненормативного характеру індивідуальним актом, який породжує права і обовязки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані, а саме, у позивача та відповідно не породжує для відповідача ніяких обовязків, зокрема, про сплату безпідставно відшкодованих коштів (збитків).

Тому, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, зокрема, додатку № 2, яким погоджено розрахунок вартості послуг з обслуговування та реагування на тривожну сигналізацію, покликання позивача на висновки перевірки ДФІ у Львівській області, як на підставу позовних вимог, є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору (аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 18.08.2015р. у справі № 908/360/15-г).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту порушення відповідачем своїх зобовязань за договором або виконання договору з порушенням умов, відповідно, відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Щодо твердження скаржника про безпідставну відмову суду першої інстанції у залученні ДФІ у Львівській області до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, то апеляційна інстанція зазначає наступне.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Проаналізуваши клопотання позивача про залучення ДФІ у Львівській області до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог (а.с. 139), колегія суддів вважає, що місцевий господарський правомірно відмовив у задоволенні даного клопотання, оскільки позивачем не мотивовано, чим саме рішення з даної справи, враховуючи її обставини, може вплинути на права і обовязки вказаної особи.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 19.10.2015р. у справі № 914/2855/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1