донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.02.2016 справа №32/5009/5385/11

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Дучал Н.М.

Судді: Мартюхіна Н.О., Сгара Е.В.

при секретарі судового засідання Виноградовій В.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Зучек Є.Н., за довіреністю

від прокуратури - Хряк О.О., посвідчення

від відповідача 1 - не з'явився

від відповідача 2 - не з'явився

від відповідача 3 - Веремєєв К.Е., Щетинін О.Д., за довіреністю

від третьої особи 1 - не з'явився

від ФОП ОСОБА_5 - не з'явився

від ФОП ОСОБА_6 - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 1. Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", м. Бердянськ Запорізької області; 2. Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" , м. Київ; 3. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 м. Харків 4. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від26.09.2011 р. (повний текст підписано 10.10.2011р.)
у справі№32/5009/5385/11 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомЗаступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ
до 1. Якимівської районної державної адміністрації, смт. Якимівка Запорізької області; 2. Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"(правонаступник ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"), м. Київ; 3. Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" (правонаступник ЗАТ "Приазовкурорт"), м. Бердянськ Запорізької області
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідачів про1.Комунальне підприємство «Якимівське бюро технічної інвентаризації», смт. Якимівка Запорізької області 2. Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 м. Харків 3. Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області визнання недійсним розпорядження № 125 від 17.03.2003р., визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011року Заступник прокурора Запорізької області звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідачів: 1. Якимівської районної державної адміністрації, 2. Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"(правонаступник ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»), 3. Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" (правонаступник ЗАТ «Приазовкурорт»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Комунального підприємства «Якимівське бюро технічної інвентаризації"» з позовом про: 1) визнання недійсним та скасування розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.2003 р. "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ "Приазовкурорт" санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1"; 2) визнання права власності держави в особі Фонду державного майна України на комплекс будівель і споруд, філії ПрАТ "Приазовкурорт" санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною вартістю 2 691 715 грн., що розташований за адресою: АДРЕСА_1; 3) витребування із чужого незаконного володіння приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" спірного комплексу будівель і споруд та повернення його у власність держави в особі Фонду державного майна України.

Враховуючи заяву заступника прокурора про уточнення позовних вимог вих. № 05/1-2443-11 від 19.09.2011 р., пояснення, висловлені прокурором та позивачем в судовому засіданні 20.09.2011р., ухвалою суду від 20.09.2011р. судом прийняті до провадження та розглядалися наступні позовні вимоги про:

1)визнання недійсним та скасування розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.2003 р. "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ "Приазовкурорт", санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1";

2)визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Корпус № 3, 3А, 2395,6 кв.м., Корпус № 2, 2Б, 1003,7 кв.м., Корпус № 2, 2Б1, 859,4 кв.м.; Перехідник, 2Б2, 33 кв.м., Грязеводолікування, 2, 1, 1, 1, 1, 1В, В1, В2, ВЗ, В4, В5, 2125 кв.м.; Адміністративний корпус, 2Г, 620,1 кв.м.; корпус № 1, 2д, 721,4 кв.м.; їдальня, 1, 1, 1Є, Є1, Є2, 943,1кв.м.; Кінотеатр зимовий, 2ж, 825,7 кв.м.; Робоча їдальня, 1,1З, З1, 363,7 кв.м.; Гараж-диспетчерська, 1І, 84,9 кв.м.; Прохідна, 1К, 27,5 кв.м.; Корпус № 6, 1В8, 421,2 кв.м.; Корпус № 4, 1В9, 358,1 кв.м.; Будинок ЗМУ, 1Щ, 163,6 кв.м.; Корпус № 5 г, 1Щ1, 67,1 кв.м.; Корпус № 5 в, 1Щ2, 52,9 кв.м.; корпус № 5б, 1Щ3,53,3 кв.м., корпус № 5 а, 1Щ4, 51,9 кв.м., Бокс на три автомобіля, 1І1, 213,6 кв.м.; автогараж на три бокса, 1Н, 205,5 кв.м.; Гараж з майстернями, 1О, 464,2 кв.м.; Склад ДОК, 1П, 366 кв.м.; Склад № 3, 1Р, 157,2 кв.м.; Склад № 1,1С, 70,4 кв.м.; Склад № 41Т, 54,7 кв.м.; ЗТП, 1 У, 23,6 кв.м.; ЗТП,1У1, 52,7 кв.м.; Продовольчий склад, 1Ц, 362,2 кв.м.; Пральна, 1Ч, 233,1 кв.м.; Котельня на 4 котла,1ч1, 370 кв.м.; Котельня на З котла, 1Ч2, 171,4 кв.м.; Котельня, 1Ч3, 34,8 кв.м.; Літній кінотеатр, 1Ш, 1530,9 кв.м.; Площадка для паркування автотранспорту, 8,1248 кв.м.; Вбиральня, 1; Насосна питного водопостачання, 2; Мазутосховище, 3; Басейни регенерації грязі, 4; Насосна мінерального водопостачання, 5; Свердловина № 7, 6; Свердловина № 8, 7; Свердловина № 10, 9; Свердловина № 11, 10; Свердловина № 1/1, 11; Будинок-контора, 1Е, 97,9 кв.м.).

3)витребування із чужого незаконного володіння приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" спірного комплексу будівель і споруд та повернення його у власність Держави в особі Фонду державного майна України.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор посилався на те, що спірне майно на виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 23.04.1960 р. № 606 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" було передано у відання Української республіканської ради профспілок. Згідно ст. 86 ЦК Української РСР, право відання передбачає право Ради профспілок України лише на володіння та користування державним майном, і виключає можливість розпоряджатися ним. У зв'язку з цим передача спірного майна до статутного фонду відповідача 2, та в подальшому у власність відповідача 3 в якості внеску до статутного фонду, є неправомірною, оскільки фактично є відчуженням, яке мало здійснюватися виключно за згодою Фонду державного майна України. Прийняття Якимівською районною державною адміністрацією розпорядження про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за ЗАТ "Приазовкурорт" є незаконним, виходить за межі компетенції цього органу та завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Заявою № 05/1-2443-11 від 14.09.2011р. заступник прокурора просив суд застосувати заходи забезпечення позову у справі № 32/5009/5385/11 шляхом заборони приватному акціонерному товариству "Приазовкурорт" та іншим особам вчиняти певні дії, а саме: відчужувати нерухоме майно санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1" в цілому та окремими об'єктами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Представником Якимівської райдержадміністрації в судовому засіданні 20.09.2011р. повідомлено про обґрунтованість позовних вимог.

В ході судового провадження ПрАТ «Приазовкурорт» було заявлено про застосування наслідків пропуску позовної давності (т.3 а.с. 95-102). Відповідач 3 наполягає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що Фонду державного майна України в інтересах якого звернувся прокурор, про незаконне вибуття майна з власності держави, стало відомо ще у 1992 році, що також підтверджується рішенням Вищого Арбітражного суду України № 137/7 від 20.01.1997р. за позовом Фонду державного майна України до Федерації профспілок України, Фонду соціального страхування України, АТ «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними установчих документів АТ «Укрпрофоздоровниця», яким відмовлено у задоволенні позову (т.3 а.с.126-132).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі № 32/5009/5385 позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.2003 р. "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ "Приазовкурорт", санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Визнано право власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Корпус № 3, 3А, 2395,6 кв.м., Корпус № 2, 2Б, 1003,7 кв.м., Корпус № 2, 2Б1, 859,4 кв.м.; Перехідник, 2Б2, 33 кв.м., Грязеводолікування, 2, 1, 1, 1, 1, 1В, В1, В2, ВЗ, В4, В5, 2125 кв.м.; Адміністративний корпус, 2Г, 620,1 кв.м.; Корпус № 1, 2д, 721,4 кв.м.; їдальня, 1, 1, 1Є, Є1, Є2, 943,1 кв.м.; Кінотеатр зимовий, 2ж, 825,7 кв.м.; Гараж-диспетчерська, 1І, 84,9 кв.м.; Прохідна, 1К, 27,5 кв.м.; Бокс на три автомобіля, 1І1, 213,6 кв.м.; Автогараж на три бокса, 1Н, 205,5 кв.м.; Гараж з майстернями, 1О, 464,2 кв.м.; Склад ДОК, 1П, 366 кв.м.; Склад № 3, 1Р, 157,2 кв.м.; Склад № 1,1С, 70,4 кв.м.; Склад № 41Т, 54,7 кв.м.; ЗТП, 1 У, 23,6 кв.м.; ЗТП,1У1, 52,7 кв.м.; Продовольчий склад, 1Ц, 362,2 кв.м.; Пральна, 1Ч, 233,1 кв.м.; Котельня на 4 котла,1ч1, 370 кв.м.; Котельня на З котла, 1Ч2, 171,4 кв.м.; Котельня, 143, 34,8 кв.м.; Площадка для паркування автотранспорту, 8,1248 кв.м.; Вбиральня, 1; Насосна питного водопостачання, 2; Мазутосховище, 3; Басейни регенерації грязі, 4; Насосна мінерального водопостачання, 5; Свердловина № 7, 6; Свердловина № 8, 7; Свердловина № 10, 9; Свердловина № 11, 10; Свердловина № 1/1, 11).

Витребувано із чужого незаконного володіння приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" спірний комплекс будівель і споруд та повернено його у власність держави в особі Фонду державного майна України.

В решті позову відмовлено.

Клопотання заступника прокурора Запорізької області про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково в межах задоволених вимог.

В підставу прийнятого рішення судом покладено те, що майно, яке передане у відання профспілок на підставі постанови Ради Міністрів УРСР № 606 від 23.04.1960 р., є державною (загальнодержавною) власністю; Федерацією незалежних профспілок України за відсутності згоди Фонду державного майна України неправомірно передано до статутного фонду ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" майно санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1". ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" не набувши на законних підставах право власності на спірне майно, не мало права без згоди Фонду державного майна України передавати державне майно санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1" у власність ЗАТ "Приазовкурорт". Розпорядження № 125 від 17.03.2003 р. "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ "Приазовкурорт", "Санаторій ІНФОРМАЦІЯ_1", порушує права та охоронювані законом інтереси Держави в особі Фонду державного майна України.

Враховуючи встановлений в ході судового провадження факт подальшого відчуження ЗАТ «Приазовкурорт» частини спірного майна, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності та витребування цієї частини майна із чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» судом відмовлено.

Враховуючи твердження Прокурора, що про порушення інтересів держави він дізнався в ході прокурорської перевірки, проведеної на виконання доручення (від 04.08.2011 р.) Генеральної прокуратури України, з посиланням на ст. 76 ЦК УРСР, 1963 року та ч.1 ст.261 ЦК України, судом відхилено клопотання про застосування позовної давності та відмову у позові у зв'язку зі спливом терміну позовної давності.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ПрАТ «Приазовкурорт» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 08/1470 від 14.10.2011р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає висновок суду першої інстанції передчасним та таким, що зроблений на невірному розумінні норм чинного законодавства. Наполягає, що задовольняючи оскаржуваним Рішенням вимоги позову, поданого без достатніх правових підстав, суд порушив право власності ПрАТ «Приазовкурорт», прийнявши рішення за наявності у справі недоведених обставин, які суд визнав встановленими, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, на підставі невідповідних обставинам справи висновків внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права, що є підставою для скасування такого рішення.

Вважає хибними та нічим не підтвердженими висновки суду стосовно державного статусу профспілкового майна. Наполягає, що право власності Держави в особі Фонду державного майна України на спірне майно нічим не підтверджено, та є предметом доказування в даній справі.

Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», не погоджуючись з прийнятим рішенням звернулося з апеляційною скаргою від 31.10.2011р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі № 32/5009/5385/11 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення прийняте судом за наявності у справі недоведених обставин, які суд визнав встановленими, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, на підставі невідповідних обставинам справи висновків внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права, що є підставою для скасування такого рішення.

Наполягає на правомірності створення АТ «Укрпрофоздоровниця», що підтверджено рішенням Вищого Арбітражного суду України № 137/7 від 20.01.1997р. за позовом Фонду державного майна України до Федерації профспілок України, Фонду соціального страхування України, АТ «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними установчих документів АТ «Укрпрофоздоровниця», яким відмовлено у задоволенні позову. Постановою судової колегії по перегляду рішень Вищого арбітражного суду України від 17.06.1997р. рішення колегії залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України від 22.11.2007р. відмовлено у порушенні касаційного провадження.

Такі самі висновки містяться у рішенні господарського суду м. Києва від 09.09.2008р. у справі № 48/202-20/191, що залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2008р. та постановою Вищого господарського суду України від 19.03.2009р.

Прокурор проти задоволення наведених апеляційних скарг заперечив з підстав, викладених у відзиві № 05/1-03 від 23.11.11.р. Просив залишити рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі № 32/5009/5385/11 без змін, а скарги без задоволення.

Наполягає, що власником спірного об'єкту нерухомості санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1», який був переданий у відання Української республіканської ради профспілок, правонаступником якої в свою чергу є Федерація професійних спілок України, та на яке на підставі розпорядження Якимівської районної державної адміністрації від 17.03.2003р. № 125 оформлено право власності за ЗАТ «Приазовкурорт», є Держава в особі Фонду державного майна України. Передача Радою федерації профспілок України спірного нерухомого майна до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та подальша передача останнім у власність ЗАТ «Приазовкурорт» (акт приймання передачі від 30.10.2002р.) є неправомірною, і відповідно прийняття спірного розпорядження Якимівською РДА завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Фонд державного майна України проти задоволення апеляційних скарг ПрАТ «Приазовкурорт» та ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» заперечив з підстав, викладених у відзиві № 10-25-16454 від 06.12.2011р. Наголошує, що відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР № 606 від 23.04.1960р. усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерство охорони здоров'я зобов'язано було передати у строк до 1 травня 1960 року Українській республіканській раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно з пунктом 2 постанови № 606 майно передавалося профспілковим органам у відання. Отже, спірне майно є державною (загальнодержавною) власністю, тому здійснення будь-яких дій щодо зміни власника цього майна є неправомірним. Просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2011р., на підставі ст.91 ГПК України, відмовлено у прийнятті апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 м. Запоріжжя. Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2011р. та від 12.12.2011р., на підставі ст.91 ГПК України, відмовлено у прийнятті апеляційних скарг фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2012р. у справі № 32/5009/5385/11 ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2011р. у справі № 32/5009/5385/11 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2012р. у справі № 32/5009/5385/11 ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2011р. у справі № 32/5009/5385/11 скасовано, справу № 32/5009/5385/11 направлено до Донецького апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду.

Провадження у справі зупинялося.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2012р. у справі № 32/5009/5385/11 прийнято до розгляду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2012р., від 15.03.2012р. відновлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі № 32/5009/5385/11, апеляційну скаргу ОСОБА_5 прийнято до розгляду.

ФОП ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі 32/5009/5385/11 в частині скасування розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.03р. про видачу свідоцтва про право власності, в частині корпусу № 4 під літерою В9-1 загальною площею 358,1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1, скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити. Визнати розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.03р. про видачу свідоцтва про право власності в частині корпусу № 4 під літерою В9-1 загальною площею 358,1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1, дійсним.

Наявність правового інтересу підтверджує договором купівлі-продажу частини комплексу від 20.02.2004 року, що укладений між ТОВ «Біо Бум» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, відповідно до умов якого, апелянт придбав 21/1000 частку санаторія «ІНФОРМАЦІЯ_1», - цегляний корпус № 4 під літерою В9-1, загальною площею 358,1 кв.м. у ТОВ «Біо Бум», яке в свою чергу, придбало цю частку у ЗАТ «Приазовкурорт»за договором купівлі-продажу від 16.09.2003 року.

ФОП ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. у справі 32/5009/5385/11 в частині скасування розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.03р. про видачу свідоцтва про право власності, в частині корпусу № 6 під літерою В8-1 загальною площею 421,2 кв.м., скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

Наявність правового інтересу підтверджує договором дарування частини комплексу від 25.11.2003р., у зв'язку з чим у власність ФОП ОСОБА_6 перейшов цегляний корпус № 6, визначений на плані літерою В8-1, житловою площею 241, 2 кв. м., загальною площею 421, 2 кв. м., що складає 25/1000 частини комплексу, від гр. ОСОБА_10, який в свою чергу придбав цю частку майна у ЗАТ «Приазовкурорт» за договором купівлі-продажу від 15.09.2003 року.

За клопотанням Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2012р. призначено по справі № 32/5009/5385/11 судову будівельно-технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення судової експертизи поставлено наступні питання:

1. Яку площу мали спірні об'єкти, а саме: корпус № 3, 3А, 2395,6 м2, корпус № 2, 2Б, 1003, 7 м2, корпус № 2, 2Б1, 859,4 м2, перехідник, 2Б2, 33м2, грязеводолікування, 2,1,1,1,1,1В,В1,В2,В3,В4,В5, 2125м2, адміністративний корпус 2Г, 62,1м2, корпус №1,2д, 721,4м2, їдальня, 1,1,1Є,Є1,Є2, 943,1м2, кінотеатр зимовий, 2ж, 825,7м2, гараж-диспетчерська, 1І, 84,9м2, прохідна, 1К, 27,5м2, бокс на три автомобіля, 1І1, 213,6м2, авто гараж на три бокси, 1Н, 205,5м2, гараж з майстернями, 1О, 464,2м2, склад ДОК, 1П, 366м2, склад№3, 1Р, 157,2м2, склад №1,1С, 70,4м2, склад №41Т, 54,7м2, ЗТП, 1У, 23,6м2, ЗТП, 1У1, 52,7м2, продовольчий склад, 1Ц, 362,2м2, пральня, 1Ч, 233,1м2, котельня на 4 котла, 1Ч1, 370м2, котельня на 3 котла, 1Ч2, 171,4м2, котельня, 143, 34,8м2, площадка для паркування автотранспорту, 8, 1248м2, вбиральня, 1, насосна питного водопостачання, 2, мазутосховище, 3, басейни регенерації грязі, 4, насосна мінерального водопостачання , 5, свердловина №7,6, свердловина №8,7, свердловина №10,9, свердловина №11,10, свердловина №1/1,11 (балансоутримувач - Санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 1960рік;

2. Коли і в якому обсязі було проведено останні невід'ємні поліпшення спірних об'єктів нерухомості, а саме: корпусу 3, 3А, 2395,6 м2, корпусу 2, 2Б, 1003, 7 м2, корпусу №2, 2Б1, 859,4 м2, перехіднику, 2Б2, 33м2, грязеводолікування, 2,1,1,1,1,1В,В1,В2,В3,В4,В5, 2125м2, адміністративного корпусу 2Г, 62,1м2, корпусу №1,2д, 721,4м2, їдальні, 1,1,1Є,Є1,Є2, 943,1м2, кінотеатру зимового, 2ж, 825,7м2, гаражу-диспетчерської, 1І, 84,9м2, прохідної, 1К, 27,5м2, боксу на три автомобіля, 1І1, 213,6м2, автогаражу на три бокси, 1Н, 205,5м2, гаражу з майстернями, 1О, 464,2м2, складу ДОК, 1П, 366м2, складу №3, 1Р, 157,2м2, складу №1,1С, 70,4м2, складу №41Т, 54,7м2, ЗТП, 1У, 23,6м2, ЗТП, 1У1, 52,7м2, продовольчого складу, 1Ц, 362,2м2, пральні, 1Ч, 233,1м2, котельні на 4 котла, 1Ч1, 370м2, котельні на 3 котла, 1Ч2, 171,4м2, котельні, 143, 34,8м2, площадки для паркування автотранспорту, 8, 1248м2, вбиральні, 1, насосної питного водопостачання, 2, мазутосховища, 3, басейну регенерації грязі, 4, насосної мінерального водопостачання, 5, свердловини №7,6, свердловини №8,7, свердловини №10,9, свердловини №11,10, свердловини №1/1,11 (балансоутримувач - Санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 1960рік;

3. Чи підтверджується документально участь держави у фінансуванні будівництва чи реконструкції спірних об'єктів нерухомості, а саме: корпусу № 3, 3А, 2395,6 м2, корпусу № 2, 2Б, 1003, 7 м2, корпусу № 2, 2Б1, 859,4 м2, перехіднику, 2Б2, 33м2, грязеводолікування, 2,1,1,1,1,1В,В1,В2,В3,В4,В5, 2125м2, адміністративного корпусу 2Г, 62,1м2, корпусу №1,2д, 721,4м2, їдальні, 1,1,1Є,Є1,Є2, 943,1м2, кінотеатру зимового, 2ж, 825,7м2, гаражу-диспетчерської, 1І, 84,9м2, прохідної, 1К, 27,5м2, боксу на три автомобіля, 1І1, 213,6м2, автогаражу на три боксу, 1Н, 205,5м2, гаражу з майстернями, 1О, 464,2м2, складу ДОК, 1П, 366м2, складу №3, 1Р, 157,2м2, складу №1,1С, 70,4м2, складу №41Т, 54,7м2, ЗТП, 1У, 23,6м2, ЗТП, 1У1, 52,7м2, продовольчого складу, 1Ц, 362,2м2, пральні, 1Ч, 233,1м2, котельні на 4 котла, 1Ч1, 370м2, котельні на 3 котла, 1Ч2, 171,4м2, котельні, 143, 34,8м2, площадки для паркування автотранспорту, 8, 1248м2, вбиральні, 1, насосної питного водопостачання, 2, мазутосховища, 3, басейнів регенерації грязі, 4, насосної мінерального водопостачання , 5, свердловини №7,6, свердловини №8,7, свердловини №10,9, свердловини №11,10, свердловини №1/1,11 (балансоутримувач -Санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 1960рік.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2012р. провадження у справі № 32/5009/5385/11 зупинялося для проведення Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової будівельно-технічної та економічної експертизи.

25.06.2015р. до канцелярії Донецького апеляційного господарського суду надійшов висновок №2476/2477/-13 комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи по справі №32/5009/5385/11. У зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі 32/5009/5385/11, Донецьким апеляційним господарським судом поновлено апеляційне провадження у справі №32/5009/5385/11.

Висновком №2476/2477/-13 комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи по справі №32/5009/5385/11 зазначено, що: 1)Відповідь по першому питанню, яку площу мали спірні об'єкти станом на 1960 рік - експерту встановити не надається за можливе; 2) По другому питанню, коли і в якому обсязі було проведено останні невід'ємні поліпшення спірних об'єктів нерухомості, станом на 1960рік - експерту встановити не надається за можливе; 3) По третьому питанню, чи підтверджується документально участь держави у фінансуванні будівництва чи реконструкції спірних об'єктів нерухомості, станом на 1960 рік, експертом вказано, що визначити за рахунок яких коштів здійснювалося фінансування будівництва чи реконструкції не надається за можливе, оскільки експерту не надано журналу-ордеру по рахунку № 93 «Фінансування капітальних вкладень», журналу-ордеру по рахунку № 33 «Будівництво та придбання основних фондів» та документів, в яких було б відображено видатки на будівництво чи реконструкцію спірних об'єктів нерухомості.

Судом не задоволено, подане ПрАТ «Приазовкурорт», клопотання про призначення по справі № 32/5009/5385/11 додаткової судової будівельно-технічної та економічної експертизи, оскільки поставлені відповідачем 3 питання є новими, в той час як додаткова експертиза призначається з метою усунення недоліків первісної експертизи.

Прокурор та позивач проти призначення додаткової судової експертизи заперечували, наполягаючи на зловживанні ПрАТ «Приазовкурорт» наданими йому процесуальними правами.

У відзиві по справі № 32/5009/5385 від 07.09.2015р. № 05/1554 ПрАТ «Приазовкурорт» наголошував на незаконності рішення господарського суду. Наполягає, що твердження позивача щодо передачі спірного майна за Постановою № 606 базуються лише на припущеннях про ідентичність спірного майнового комплексу, вказаного в Додатку № 1 санаторію ІНФОРМАЦІЯ_1. Наголошує, що прокурором не надано доказів щодо будівництва державою зазначеного в розпорядженні Якимівської РДА нерухомого майна. Зазначає, що спірне майно передане Відповідачу 3 при його створенні. Факт передачі майнового комплексу підтверджується актом прийому-передачі майна Федерації незалежних профспілок України у власність АТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 24.01.1992р. Ані Федерацію незалежних профспілок України, ані ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» до переліку об» єднань, підприємств, установ та організацій, що уклали майнові договори, пов'язані зі зміною форм власності і власника державного майна, з порушенням мораторію віднесені не були. Правові титули використання майна як право повного господарського відання та право оперативного управління закріплюються за суб'єктами господарювання (державними установами, організаціями, підприємствами). Таким чином вважає про можливість зробити висновок, що під фразою «передача у відання» малося на увазі саме закріплення цього майна на праві власності.

Наголошує, що всі підстави для прийняття головою районної державної адміністрації спірного розпорядження від 17.03.2003р. № 125 були законними, та підстав для його скасування не існує.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів залучено ФОП ОСОБА_5 м. Харків та ФОП ОСОБА_6 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 в поясненнях по справі № 32/5009/5385/11 вважає, що позовні вимоги по справі № 32/5009/5385/11 не підлягають задоволенню з причин безпідставності так як обраний прокуратурою спосіб захисту інтересів позивача не відповідає чинному законодавству. Право власності ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на майно, передане до його статутного фонду підтверджується рішенням Вищого арбітражного суду України від 20.01.1997р. № 137/7 та постановою Вищого арбітражного суду України від17.06.1997р № 137/7-7/30. Отже, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам є твердження, що майно, яке передано до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», та в подальшому передане ним як засновником до статутного фонду ЗАТ «Приазовкурорт», є державною власністю.

ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в Поясненнях від 21.12.2015р. наголошує на зверненні Заступника Прокурора Запорізької області в інтересах Держави в особі Фонду державного майна України в 2011р. до господарського суду Запорізької області з порушенням строку позовної давності. Вважає, що судом не було досліджено питання застосування позовної давності та причин пропуску строку позовної давності позивачем, Фондом державного майна України. Суд, визнаючи початок перебігу позовної давності для позивача безпідставно виходив з обставин проведеної прокурором перевірки. Вважає, що Фонд державного майна України не міг не знати про факт вибуття його власності з володіння, що на думку відповідача 2 підтверджується: Рішенням ВАСУ по справі № 137/7 від 20.01.97р.; Угодою про взаємодію Фонду державного майна України та Федерації профспілок України № 229 від 04.07.2006р.; Наказом Фонду державного майна України № 910 від 11.06.2007р. «Про створення регіональних робочих груп щодо проведення інвентаризації майна, яке перебуває у володінні Федерації незалежних профспілок України, який був скасований постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2007р. по справі № 8/3; Постановою Верховної ради України від 01.11.1996р.N 461/96-ВР «Про проект Постанови Верховної Ради України про тлумачення Постанови Верховної Ради України "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" Фондом державного майна України», на виконання вимог якої був складений Перелік лікувально-оздоровчих організацій, установ, підприємств, які станом на 24 серпня 1991 року знаходилися у віданні Федерації незалежних профспілок України, до якого включений спірний об'єкт.

Вважає, що зазначені докази вказують на те, що позивач був обізнаний про належність спірного майна відповідачу 2 починаючи з 1996 року, та мав право та можливість звернутися до суду за захистом порушеного права.

ФОП ОСОБА_5 в судовому засіданні 02.02.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на незаконності прийнятого рішення в частині визнання недійсним та скасування розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.03р.

ПрАТ «Приазовкурорт» в поясненнях по справі № 05/101 від 27.01.2016р. додатково наголошував на неправомірності прийнятого судом рішення з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 02.02.2016р. розгляд апеляційних скарг відкладався.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, суддю Гезу Т.Д. замінено на суддю Сгару Е.В.

Прокурор в письмових поясненнях № 05/2-787-15 від 24.02.2016р. наголошував на зверненні до суду в інтересах Держави в особі Фонду державного майна України в межах строку позовної давності, наполягаючи, що Прокурору та Фонду державного майна України про порушення відповідачами права державної власності на спірне майно та наявність розпорядження Якимівської райдержадміністрації № 125 від 17.03.2003р. стало відомо під час проведення перевірки, проведеної на виконання завдання Генеральної прокуратури України від 04.08.2011р. № 07/21-302вих-417окв-11. Відповідно до ст.83 ЦК УРСР, п.4 ч.1 ст.268 ЦК України (в редакції, чинній станом на момент звернення з позовом у даній справі) позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовні вимоги про визнання права власності у цій справі є похідними від вимоги про визнання недійсним розпорядження № 125.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, , 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників прокуратури, позивача, відповідачів 2 та 3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

На виконання постанови Ради Міністрів Української РСР від 23 квітня 1960 року № 606 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" (далі - постанова № 606) усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерство охорони здоров'я було зобов'язано передати у строк до 1 травня 1960 року Українській республіканській Раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно з пунктом 2 постанови № 606 майно передавалося профспілковим органам у відання.

Згідно з додатком до постанови № 606 у переліку санаторіїв, що передавалися Українській республіканській раді профспілок Міністерством охорони здоров'я УРСР, зазначено і санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1", АДРЕСА_1 (т.5 а.с.41-47).

Отже, Постановою Ради Міністрів УРСР від 23.04.1960 № 606 всі санаторії, в тому числі і санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1», були передані Українській Республіканській раді профспілок (Укрпрофраді) у відання, а не у власність.

Постановою Ради Загальної Конфедерації Професійних Спілок СРСР від 18.11.1990р., вирішено затвердити договір про закріплення прав по володінню, користуванню та розпорядженню профспілковим майном від 18.11.1990р., укладений між Загальною Конфедерацією профсіплок СРСР та Федерацією незалежних профспілок України (т.4 а.с.68 -74.)

Згідно переліку об'єктів профспілкового майна, закріплених за Федерацією незалежних профспілок України на праві власності, що є додатком до договору від 18.11.1990р., до об'єктів, що закріплюються за Федерацією незалежних профспілок України увійшов, окрім інших, санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Постановою Президії Ради Федерації незалежних профспілок України від 22.11.1991р. вирішено створити на базі санаторно-курортних закладів, підприємств, об'єднань та установ профспілок України за пайовим внеском Фонду соціального страхування України Акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з акціонерним капіталом 1089,384 тис. карбованців.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Києва № 1971 від 23.12.1991 р. здійснено державну реєстрацію ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", що створене на підставі майна його засновників - Федерації професійних спілок України та Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності. З 05.05.2011р правонаступником ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" є Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

За актом прийому - передачі майна від 24.01.1992р. Федерація незалежних профспілок України передала у власність Акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", окрім іншого Санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1" (т.4 а.с.66).

Загальними зборами ЗАТ лікувально оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" прийнято рішення № 2/6, оформлене Протоколом №2 від 20.06.2002 р., виступити співзасновником ЗАТ "Приазовкурорт", реорганізувавши його шляхом виділення Приазовського ДП ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця". Цим же рішенням схвалено проекти установчих документів ЗАТ "Приазовкурорт" та встановлено вклад ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" до статутного фонду ЗАТ "Приазовкурорт" в розмірі статутного фонду реорганізованого Приазовського Дочірнього підприємства ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" в сумі 43 485 200,00 грн.(т.1 а.с.22).

Відповідно до п.1 Статуту ЗАТ «Приазовкурорт», затвердженого установчими зборами ЗАТ «Приазовкурорт» (протокол № 1 від 31.10.2002 р), зареєстрованого Виконавчим комітетом Бердянської міської ради 14.11.2002р., засновниками товариства є ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та Запорізька обласна рада професійних спілок (п. 4.1. Статуту) (т.3 а.с. 24-42).

За Актом приймання-передачі майна майнового комплексу Приазовського дочірнього підприємства, що належить на правах власності ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" у власність ЗАТ "Приазовкурорт", як внесок до Статутного фонду» від 30.10.2002 р., ЗАТ «Укропрофоздоровниця» у власність ЗАТ «Приазовкурорт» (відповідача - 3), як внесок засновника до Статутного фонду, передано майно згідно з додатками до акту приймання-передачі вартістю 43 485 200,00 грн., Санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1" (додаток № 5 до акту приймання передачі від 30.10.2002 р.) (т.1 а.с.23-24).

Установчими зборами ЗАТ «Приазовкурорт» (протокол № 1/8 від 31.10.2002р.) затверджено Положення про філію ЗАТ «Приазовкурорт» - санаторій «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Розпорядженням Голови Якимівської районної державної адміністрації від 17.03.2003р. № 125 "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ "Приазовкурорт", на підставі клопотання філії ЗАТ "Приазовкурорт" «Санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1" № 04/112 від 06.03.2002 р. та № 04/114 від 06.03.2002 р. про підтвердження права власності на нерухоме майно санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1", комунальному підприємству «Якимівське бюро технічної інвентаризації» наказано видати бланк свідоцтва на право власності на нерухоме майно Санаторію «ІНФОРМАЦІЯ_1» ЗАТ «Приазовкурорт» (т.1 а.с.16).

На підставі Розпорядження від 17.03.2003р. № 125, Якимівською районною державною адміністрацією видано свідоцтво від 25.03.2003р. про право власності (колективної) ЗАТ "Приазовкурорт" на комплекс будівель і споруд санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1", адреса: АДРЕСА_1, а саме: Корпус № 3, 3А, 2395,6 кв.м., Корпус № 2, 2Б, 1003,7 кв.м., Корпус № 2, 2Б1, 859,4 кв.м.; Перехідник, 2Б2, 33 кв.м., Грязеводолікування, 2, 1, 1, 1, 1, 1В, В1, В2, ВЗ, В4, В5, 2125 кв.м.; Адміністративний корпус, 2Г, 620,1 кв.м.; Корпус № 1, 2Д, 721,4 кв.м.; їдальня, 1, 1, 1Є, Є1, Є2, 943,1 кв.м.; Кінотеатр зимовий, 2ж, 825,7 кв.м.; Робоча їдальня, 1, 1З, З1, 363,7 кв.м.; Гараж-диспетчерська, 1 І, 84,9 кв.м.; Прохідна, 1К, 27,5 кв.м.; Корпус № 6, 1В8, 421,2 кв.м.; Корпус № 4, 1В9, 358,1 кв.м.; Будинок ЗМУ, 1Щ, 163,6 кв.м.; Корпус № 5 г, 1Щ1, 67,1 кв.м.; Корпус № 5в, 1Щ2, 52,9 кв.м.;корпус № 5б, 1Щ3, 53,3 кв.м., корпус № 5 а, 1Щ4, 51,9 кв.м., Бокс на три автомобіля, 1 І1, 213,6 кв.м.; Автогараж на три бокса, 1Н, 205,5 кв.м.; Гараж з майстернями, 1 О, 464,2 кв.м.; Склад ДОК, 1 П, 366 кв.м.; Склад № 3, 1 Р, 157,2 кв.м.; Склад № 1, 1 С, 70,4 кв.м.; Склад № 4, 1 Т, 54,7 кв.м.; ЗТП, 1 У, 23,6 кв.м.; ЗТП, 1У1, 52,7 кв.м.; Продовольчий склад, 1 Ц, 362,2 кв.м.; Пральна, 1 Ч, 233,1 кв.м.; Котельня на 4 котла, 1 ч1, 370 кв.м.; Котельня на З котла, 1 Ч2, 171,4 кв.м.; Котельня, 1 Ч3, 34,8 кв.м.; Літній кінотеатр, 1 Ш, 1530,9 кв.м.; Площадка для паркування автотранспорту, 8, 1248 кв.м.; Вбиральня, 1; Насосна питного водопостачання, 2; Мазутосховище, 3; Басейни регенерації грязі, 4; Насосна мінерального водопостачання, 5; Свердловина № 7, 6; Свердловина № 8, 7; Свердловина № 10, 9; Свердловина № 11, 10; Свердловина № 1/1, 11; Будинок-контора, 1 Е, 97,9 кв.м. (т.1 а.с.17)

Приймаючи рішення у справі, господарський суд виходив з того, що спірне майно, яке перебувало у віданні Української республіканської ради профспілок і в подальшому передано до статутного фонду ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", яке в свою чергу передало це ж майно до статутного фонду ЗАТ «Приазовкурорт», є державною власністю; повноваження щодо управління майном державної власності, в тому числі й спірним майном, покладено на Фонд державного майна України, а ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" не могло набути право власності на спірне майно від Федерації незалежних профспілок України, оскільки остання не мала права власності на спірні об'єкти нерухомості та законних підстав розпоряджатися ними.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необгрунованість апеляційних скарг відповідача 2, відповідача3, та третіх осіб ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6, виходячи з наступного.

На виконання постанови Ради Міністрів Української РСР від 23 квітня 1960 року № 606 "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР" (далі - постанова № 606) усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерство охорони здоров'я зобов'язане було передати у строк до 1 травня 1960 року Українській республіканській раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок. Згідно з пунктом 2 постанови № 606 майно передавалося профспілковим органам у відання.

Постановою Верховної ради Української РСР «Про захист суверенних прав власності Української РСР» від 29.11.1990 р. № 506-ХІІ введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року № 1452-XII "Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" та Законом України від 10 вересня 1991 року № 1540-ХІІ "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України, є державною власністю України.

Профспілки діяли за загальним статутом профспілок СРСР та були загальносоюзною громадською організацією.

Зі змісту наведених вище положень законодавства вбачається, що передача майнових комплексів у відання Української республіканської Ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміни форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів міста Києва від 23 грудня 1991 року № 9971 зареєстровано ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" як підприємство, що є правонаступником Української республіканської ради по управлінню курортами профспілок, оздоровниць і господарств, об'єднань санаторно-курортних закладів профспілок України і створене на майні засновників Федерації професійних спілок України та Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності. При цьому частка майна Федерації професійних спілок України, переданого у статутний фонд ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", становить 92,92 % розміру статутного фонду.

За таких обставин, на момент створення ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" спірне майно перебувало у державній власності, а тому могло відчужуватися (передаватися до статутного фонду) виключно за згодою власника.

Постановою Верховної Ради України від 10 квітня 1992 року "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" передбачено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, передані тимчасово Фонду державного майна України.

Відповідно до Тимчасового положення про Фонд державного майна України та Закону України «Про Фонд державного майна України», з прийняттям якого наведене положення втратило чинність, Фонд державного майна України є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна.

За змістом постанови Верховної Ради України від 4 лютого 1994 року "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності зазначеного майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Вказана правова позиція, з метою усунення розбіжностей у застосуванні судами норм матеріального права, викладена у постановах Верховного Суду України від 16.09.2014р. № 3-107гс14, від 25.11.2014р. № 3-104гс14, від 25.11.2014р. № 3-115гс14, від 04.02.2015р. № 3-190гс14, від 04.02.2015р. № 3-189гс14, яка відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене, передання Федерацією незалежних профспілок України за відсутності згоди Фонду державного майна України майна санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1" у власність ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" було здійснено неправомірно.

Водночас, ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" не набувши на законних підставах права власності на спірне майно, не мало права без згоди Фонду державного майна України передавати державне майно санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1" у статутний фонд (у власність) ЗАТ "Приазовкурорт" .

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За приписами ст.24, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, та керуються в своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси ( ст.21 Цивільного кодексу України).

Правовий акт органу державної влади, органу автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ст.393 Цивільного кодексу України).

Отже, підставами для визнання акта незаконним (недійсним) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення інтересів держави та обґрунтованість позовних вимог про визнання недійсним та скасування розпорядження Якимівської районної державної адміністрації № 125 від 17.03.2003 р. "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно філії ЗАТ "Приазовкурорт", санаторій "ІНФОРМАЦІЯ_1" .

Стосовно вимог про визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та про витребування цього майна з чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» на користь держави, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч. 2 ст. 326 Цивільного кодексу України ).

За приписами ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

На підставі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Вимога про визнання права власності може бути поєднана з іншими вимогами (про витребування майна з чужого незаконного володіння, про виключення майна з акта опису та ін.).

Як свідчать матеріали справи, право власності держави Україна на спірний об'єкт не визнається другим та третім відповідачами по справі.

Доводи ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та ПрАТ «Приазовкурорт» про правомірність набуття права власності на спірний об'єкт Федерацією незалежних профспілок України та законність розпорядження ним шляхом внесення до статутного фонду створеного ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", яке в подальшому передало його в статутний фонд ЗАТ "Приазовкурорт", є такими, що суперечать нормам законодавства та фактичним обставинам справи.

Виходячи зі змісту ст.387 Цивільного кодексу України, правом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння наділені як власники, так і титульні володільці, які на час подання позову не володіли цим майном. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, незалежно від того чи знає він про неправомірність і незаконність свого володіння, чи ні.

Визнаючи документально доведеним факт незаконного набуття відповідачем 2, а в подальшому відповідачем 3 спірного майна, судом першої інстанції вірно зазначено про обґрунтованість та законність заявлених вимог про визнання права власності за Державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1" в задоволеній судом частині, та про витребування цього ж майна з чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» на користь держави.

Враховуючи встановлений в ході судового розгляду справи факт подальшого відчуження ПрАТ «Приазовкурорт» частини майна особам, до яких позивачем не заявлялися вимоги про витребування цього майна з чужого незаконного володіння на користь держави, то в частині вже відчуженого майна, ПрАТ «Приазовкурорт» є неналежним відповідачем, оскільки не є володільцем цього майна, тому судом вірно відмовлено у задоволенні вимог про витребування з чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» на користь держави майна, в частині наступних об'єктів, а саме: Корпусу № 6, 1В8, 421,2 кв.м.; Робочої їдальні, 1, 1З, З1, 363,7 кв.м.; Літнього кінотеатру, 1 Ш, 1530,9 кв.м.; Корпусу № 5 г, 1Щ1, 67,1 кв.м.; Будинку ЗМУ, 1Щ, 163,6 кв.м.; Корпусу № 5в, 1Щ2, 52,9 кв.м.; корпусу № 5 а, 1Щ4, 51,9 кв.м.; Будинку-контори, 1 Е, 97,9 кв.м.; Корпусу № 4, 1В9, 358,1 кв.м.; корпусу № 5б, 1Щ3, 53,3 кв.м.

З тих же підстав судом правомірно відмовлено і у задоволенні вимог про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкти нерухомого майна санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме, в частині: Корпусу № 6, 1В8, 421,2 кв.м.; Робочої їдальні, 1, 1З, З1, 363,7 кв.м.; Літнього кінотеатру, 1 Ш, 1530,9 кв.м.; Корпусу № 5 г, 1Щ1, 67,1 кв.м.; Будинку ЗМУ, 1Щ, 163,6 кв.м.; Корпусу № 5в, 1Щ2, 52,9 кв.м.; корпусу № 5 а, 1Щ4, 51,9 кв.м.; Будинку-контори, 1 Е, 97,9 кв.м.; Корпусу № 4, 1В9, 358,1 кв.м.; корпусу № 5б, 1Щ3, 53,3 кв.м.

Вимоги про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України та витребування майна із чужого незаконного володіння ПрАТ «Приазовкурорт» стосовно об»єктів нерухомого майна санаторію "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: Корпус № 3, 3А, 2395,6 кв.м., Корпус № 2, 2Б, 1003,7 кв.м., Корпус № 2, 2Б1, 859,4 кв.м.; Перехідник, 2Б2, 33 кв.м., Грязеводолікування, 2, 1, 1, 1, 1, 1В, В1, В2, ВЗ, В4, В5, 2125 кв.м.; Адміністративний корпус, 2Г, 620,1 кв.м.; Корпус № 1, 2д, 721,4 кв.м.; їдальня, 1, 1, 1Є, Є1, Є2, 943,1 кв.м.; Кінотеатр зимовий, 2ж, 825,7 кв.м.; Гараж-диспетчерська, 1І, 84,9 кв.м.; Прохідна, 1К, 27,5 кв.м.; Бокс на три автомобіля, 1І1, 213,6 кв.м.; Автогараж на три бокса, 1Н, 205,5 кв.м.; Гараж з майстернями, 1О, 464,2 кв.м.; Склад ДОК, 1П, 366 кв.м.; Склад № 3, 1Р, 157,2 кв.м.; Склад № 1,1С, 70,4 кв.м.; Склад № 41Т, 54,7 кв.м.; ЗТП, 1 У, 23,6 кв.м.; ЗТП,1У1, 52,7 кв.м.; Продовольчий склад, 1Ц, 362,2 кв.м.; Пральна, 1Ч, 233,1 кв.м.; Котельня на 4 котла,1ч1, 370 кв.м.; Котельня на З котла, 1Ч2, 171,4 кв.м.; Котельня, 143, 34,8 кв.м.; Площадка для паркування автотранспорту, 8,1248 кв.м.; Вбиральня, 1; Насосна питного водопостачання, 2; Мазутосховище, 3; Басейни регенерації грязі, 4; Насосна мінерального водопостачання, 5; Свердловина № 7, 6; Свердловина № 8, 7; Свердловина № 10, 9; Свердловина № 11, 10; Свердловина № 1/1, 11) заявлені обґрунтовано.

Враховуючи наявність у справі клопотання про застосування строку позовної давності суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи прокурор в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся з даним позовом у вересні 2011 р.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність визначається як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За положеннями ч.4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналогічні за змістом норми матеріального права містилися і в Цивільному кодексі Української РСР (розділ 1 глава 5), за винятком положення про застосування позовної давності лише за заявою однієї зі сторін.

Разом із тим частинами 1, 2, 4 статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі Фонду державного майна України, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду, в даному випадку Фонду державного майна України (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 р. № 3-23гс14, від 02.09.2014 р. № 3-82гс14, від 23.12.2014 р. № 3-194гс14).

Місцевий господарський суд, встановивши, що Прокурору та Фонду державного майна України про порушення відповідачами по цій справі права державної власності на спірне майно стало відомо в 2011 році за наслідками проведеної прокуратурою перевірки, дійшов вірного висновку, що саме з цього моменту розпочався перебіг позовної давності. З огляду на те, що прокурор в інтересах Держави в особі Фонду державного майна України з позовом про визнання недійсним розпорядження Якимівської райдержадміністрації від 17.03.2003р., визнання за державою Україна права власності на спірне майно та повернення майна звернувся до суду у вересні 2011року, судом вірно зазначено, що позовна давність не пропущена і порушене право держави підлягає захисту, у зв"язку з чим правомірно задовольнив позовні вимоги у відповідній частині.

Наполягання ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» про необхідність відмови у задоволенні позову через пропуск позивачем позовної давності з посиланням на те, що позивачу про порушене право стало відомо у 1997 року, складаючи Перелік лікувально-оздоровчих організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 року знаходилися у віданні Федерації незалежних профспілок України (який не надавався до справи), суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на обставинах справи.

Оскільки, як вже зазначалося, передача у відання не свідчить про зміну форми власності, а отже з передачею у відання Українській Республіканській раді профспілок, правонаступником якої є Федерація незалежних профспілок України спірного майна, вказане майно залишилось у державній власності, - відповідач 2 дійшов до помилкового та суперечливого висновку про обізнаність позивача про порушене відповідачами у цій справі право державної власності.

Той факт, що майно передане Федерацією професійних спілок України до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» є державною власністю, і що ця передача не потягла за собою зміни форми власності, підтверджений в Постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від 25.09.2007р. та в Постанові Вищого господарського суду України від 19.03.2009р. у справі № 48/202-20/191, саме за позовом Фонду державного майна України.

Проте, у цьому спорі визначальним є оспорювання Прокурором та Фондом державного майна України подальших дій ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» з передачі ЗАТ «Приазовкурорт» незаконно набутого майна.

Матеріали справи не містять жодного доказу, що станом на кінець 2002 року позивачу було відомо, або мало бути відомо, про передання ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» у власність ЗАТ «Приазовкурорт» спірного майна в якості внеску засновника до статутного фонду ЗАТ «Приазовкурорт», а також про прийняття Якимівською РДА 17.03.2003р. розпорядження про видачу ЗАТ «Приазовкурорт» свідоцтва про право власності на майно санаторію ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, у 1997 році Фонд державного майна України не міг знати про наведене, з огляду на те, що оскаржувані позивачем дії відповідачів, та оспорюване розпорядження прийняті значно пізніше ніж складався Перелік.

Тому, помилковим є наполягання відповідачів 2 та 3 про пропущення позивачем строку позовної давності на звернення до суду з цим позовом.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявників, викладені в апеляційних скаргах не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявників апеляційних скарг про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. (підписане 10.10.2011р.) у справі №32/5009/5385/11.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційних скарг покладаються на заявників.

Результати апеляційного провадження у праві 32/5009/5385/11 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт", Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. (підписане 10.10.2011р.) у справі № 32/5009/5385/11 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011р. (підписане 10.10.2011р.) у справі № 32/5009/5385/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М.Дучал

Судді: Н.О. Мартюхіна

Е.В. Сгара

Надруковано12 екз.:

2 - прокурору

1 - позивачу

3- відповідачам

3- третім особам

1 - у справу

1 - ГСЗО

1 - ДАГС