ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р.Справа № 924/1963/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Виноградову Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1, с. Новоставці Теофіпольського району Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Товариш", с. Кривовілька Теофіпольського району Хмельницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

ОСОБА_2 Полміра Мірабович, с. Кривовілька Теофіпольського району Хмельницької області,

ОСОБА_3, с. Кривовілька Теофіпольського району Хмельницької області,

про визнання недійним рішення зборів засновників товариства, оформленого протоколом №1 від 18.12.2012 року в частині щодо прийняття у засновники господарства ОСОБА_2 Полміра Мірабовича;

визнання недійсними внесених змін до Статуту товариства, пов'язаних зі зміною учасників в частині включення у засновники ОСОБА_2 Полміра Мірабовича,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_4 - за договором від 14.12.2015 року

відповідача: не з'явився

третьої особи (ОСОБА_2М.): ОСОБА_5 - згідно довіреності від 21.04.2015 року

третьої особи (ОСОБА_3Г.): не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.12.2015 року порушено провадження у справі за позовом ОСОБА_1, с. Новоставці Теофіпольського району Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Товариш", с. Кривовілька Теофіпольського району Хмельницької області про визнання недійним рішення зборів засновників товариства, оформленого протоколом №1 від 18.12.2012 року в частині щодо прийняття у засновники господарства ОСОБА_2 Полміра Мірабовича; визнання недійсними внесених змін до Статуту товариства, пов'язаних зі зміною учасників в частині включення у засновники ОСОБА_2 Полміра Мірабовича, та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 Полміра Мірабовича, с. Кривовілька Теофіпольського району Хмельницької області.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.01.2016 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, с. Кривовілька Теофіпольського району Хмельницької області. Ухвалою суду від 17.02.2016 року судовий розгляд відкладено на 29.02.2016 року.

Повноважний представник позивача в судових засіданнях позов підтримав в повному обсязі, вважає його підтвердженим наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач не скористався правом участі свого представника на судовому розгляді справи 29.02.2016 року, у судовому засіданні 13.01.2016 року та у наданому відзиві на позов позовні вимоги визнає, зазначає, що у бухгалтерських документах ТОВ "Товариш" відсутні відомості про внесення ОСОБА_3 коштів до статутного фонду товариства.

Повноважний представник третьої особи ОСОБА_2 Полміра Мірабовича на судовому слуханні справи 29.02.2016 року та у наданих через канцелярію суду письмових поясненнях від 25.01.2016 року вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечень звертає увагу на приписи Закону України "Про господарські товариства", Положення "Про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №276 від 29.04.1994 року, зазначаючи, що на момент відступлення ОСОБА_3 належної йому частки у статутному фонді ТОВ "Товариш" останній був законним засновником (учасником) товариства. Стверджує, що відчуження ОСОБА_3 частки у статутному фонді товариства відбулося за згодою решти учасників відповідача в порядку, визначеному законодавством, а заяву від 18.12.2012 року про відступлення частки у статутному фонді товариства, що становить 9 844,00 грн. і складає 35% статутного фонду ТОВ "Товариш", було посвідчено приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу ОСОБА_6 за домовленістю сторін, що, на думку третьої особи, свідчить про достовірність внесених у посвідчену заяву відомостей та, відповідно, підтверджує факт внесення ОСОБА_3 до статутного фонду ТОВ "Товариш" своєї частки на момент відчуження в повному розмірі.

Акцентує увагу і на непред'явленні до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, позовної заяви про ліквідацію товариства у зв'язку з невідповідністю мінімального розміру статутного капіталу юридичної особи вимогам закону. Також наголошує на відомостях, вміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та рішенні учасників товариства №2 від 04.12.2014 року, яким, зокрема, повернуто ОСОБА_2 його частку у статутному фонді товариства в розмірі 9 844,00 грн. у зв'язку з виключенням останнього.

З огляду на наведене вважає підтвердженим факт внесення ОСОБА_3 своєї частки у статутний фонд товариства, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Повноважний представник третьої особи ОСОБА_3, під час судового розгляду справи 17.02.2016 року проти позову заперечила, письмової позиції з приводу розглядуваного спору не надала; про час та місце судового засідання 29.02.2016 року повідомлена належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка від 17.02.2016 року.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

У березні 1998 року ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (надалі учасники) укладено установчий договір про створення та діяльність товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш (надалі установчий договір), згідно якого учасники домовились створити товариство з обмеженою відповідальністю „Товариш, основною метою якого є отримання прибутку. У пункті 3.1 установчого договору учасники передбачили, що для забезпечення своєї діяльності товариство створює статутний фонд у розмірі 28 125,00 грн. Статутний фонд товариства може бути збільшений чи зменшений за одностайним рішенням учасників. Порядок зміни статутного фонду визначається статутом товариства (п.3.2. установчого договору).

Внески учасників у статутний фонд товариства становлять:

ОСОБА_3 9 844,00 грн., що становить 35% статутного фонду (п. 3.3.1. установчого договору);

ОСОБА_7 9 281, 00 грн., що становить 33% статутного фонду (п.3.3.2. установчого договору);

ОСОБА_8 9 000,00 грн., що становить 32% статутного фонду (п. 3.3.3. установчого договору).

До моменту державної реєстрації товариства внески учасниками вносяться в розмірі 30% від загальної суми статутного фонду на тимчасовий розрахунковий рахунок товариства у десятиденний строк з моменту підпису установчого договору (п.3.2. установчого договору).

Учасники згідно п.3.4 установчого договору зобов'язані внести повну вартість внеску не пізніше одного року після реєстрації товариства. У разі несплати внеску в установлений строк, учасник сплачує за весь час прострочки пеню у розмірі 10% річних від суми простроченого платежу.

Майно та право користування ним, що вносяться до статутного фонду в якості внесків, оцінюються та затверджуються зборами учасників (п.3.5 установчого договору).

Учасники товариства зобов'язані, зокрема, виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами (п.4.2. установчого договору).

Установчий договір починає діяти з моменту його підписання учасниками. Установчий договір є безстроковим (п.7.1. установчого договору).

До чинного договору додається статут товариства як його невід'ємна частина (п.9.2. установчого договору).

Чинний договір вступає до своєї законної сили з моменту його підпису всіма учасниками (п.9.4. установчого договору).

Установчий договір підписаний всіма учасниками та посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоставецької сільської ради 06.03.1998 року.

Рішенням зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, оформленим протоколом №1 від 01.03.1998 року, затверджено статут товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш (далі статут), який встановлює порядок утворення, діяльності та ліквідації, а також права та обов'язки ТОВ „Товариш, яке створене на підставі установчого договору, підписаного 01.03.1998 року в с. Кривовілька відповідно до Закону України „Про підприємство, Закону України „Про власність, Закону України „Про підприємництво, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів України.

Засновниками товариства є фізичні особи згідно установчого договору (п.1.2 Статуту).

Пунктом 3.2 Статуту передбачено, що будь-який учасник товариства має право за згодою решти учасників передати свою частку або долю частки одному чи кільком учасникам цього ж товариства, третім особам.

Право переважної купівлі частки (її долі) мають учасники товариства, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або іншому погодженому між ними розмірі (п.3.3. статуту). Передача частки або її частини третім особам можлива тільки після повного внесення вкладу учасником, який її уступає (п.3.4. статуту). При переході частки (її частини) третій особі до неї одночасно переходять всі права та обов'язки, що належали учаснику, який її уступив (п.3.5 Статуту).

Учасники товариства зобов'язані, зокрема, виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами (п.3.7 Статуту).

Для забезпечення діяльності товариства за рахунок внесків учасників товариства створюється статутний фонд у розмірі 28 125,00 грн. (п.4.4 Статуту).

Порядок внесення коштів в статутний фонд та розмір внеску кожного учасника визначається установчим договором. Збільшення статутного фонду може бути здійснено лише після внесення повністю всіма учасниками своїх вкладів. Зменшення статутного фонду при наявності заперечень кредиторів товариства не допускається (п.п.4.5., 4.6. Статуту).

Відповідно до п.7.5.14 Статуту до виключної компетенції зборів учасників товариства належить, зокрема, прийняття та виключення учасника з товариства.

Статут 12.03.1998 року зареєстрованого Теофіпольською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №44/г від 12.03.1998 року за реєстраційним №299.

ТОВ „Товариш видано свідоцтво від 12.09.2012 року, яким засвідчено факт внесення частки в статутний фонд учасником товариства ОСОБА_7 в сумі 9 281,00 грн., що становить 33% від загального статутного фонду, який складає 28 125,00 грн. Вказане підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 12.03.1999 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 17.12.2012 року, станом на 17.12.2012 року серед засновників юридичної особи ТОВ „Товариш зазначено, в тому числі, ОСОБА_3 із внеском до статутного фонду в розмірі 9 844,00 грн.

ОСОБА_3 звернувся до зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Товариш із заявою від 18.12.2012 року, у якій заявляє про вихід зі складу учасників (засновників) та відступлення належної йому частки у статутному фонді (капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш на користь ОСОБА_2 Полміра Мірабовича, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно заяви, ОСОБА_3 відступається належна йому частка у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш, що становить 35% статутного фонду (капіталу) товариства та у грошовому вираженні складає 9 844,00 грн. У заяві ОСОБА_3 просить загальні збори товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш у встановленому для того порядку розглянути подану заяву та з врахуванням викладеного у ній затвердити відповідні зміни до статутних документів товариства у порядку та у строки, як те передбачено статутом товариства та встановлено чинним законодавством України.

Заява від 18.12.2012 року підписана ОСОБА_3 та посвідчена приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу у Хмельницькій області ОСОБА_6

Рішенням зборів засновників ТОВ „Товариш, оформленого протоколом №1 від 18.12.2012 року, вирішено, зокрема, вивести зі складу засновників ОСОБА_7 та ОСОБА_3, та прийняти у засновники до складу господарства: ОСОБА_1, ОСОБА_2 Полміра Мірабовича та ОСОБА_9, а також прийняти новий статут господарства із внесенням відповідних змін та затвердженням статуту у новій редакції.

Протокол №1 зборів підписано головою зборів та секретарем.

08.04.2013 року проведено реєстрацію статуту товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш у новій редакції, затвердженій зборами засновників ТОВ „Товариш згідно протоколу №1 від 18.12.2012 року.

Зокрема, у п. 5.1 Статуту у новій редакції передбачено, що учасниками товариства є: ОСОБА_2 Полміра Мірабович, частка статутного капіталу якого становить 9 844,00 грн., що складає 35% статутного капіталу; ОСОБА_1, частка статутного капіталу якої становить 9 281,00 грн., що складає 33% статутного капіталу; ОСОБА_9 із часткою статутного капіталу в розмірі 9 000,00 грн., що складає 32% статутного капіталу.

Для забезпечення діяльності товариства за рахунок внесків учасників створюється статутний капітал товариства. Розмір статутного капіталу складає 28 125,00 грн. Статутний капітал товариства розподіляється на частки, згідно до кількості учасників (п.6.1. статуту у новій редакції).

Зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш, оформлених протоколом №2 від 04.12.2014 року, ухвалено примусово виключити ОСОБА_2 Полміра Мірабовича зі складу учасників товариства та повернути йому його частку у статутному капіталі у розмірі 9 844,00 грн., а також внести відповідні зміни до статуту товариства, пов'язані зі зміною складу учасників товариства, зменшення статутного капіталу товариства, затвердження статуту у новій редакції.

В подальшому рішенням господарського суду Хмельницької області від 01.12.2015 року у справі №924/848/15, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 року, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш, оформлене протоколом №2 від 04.02.2014 року щодо примусового виключення ОСОБА_2 Полміри Мірабовича зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш, повернення ОСОБА_2 Полмірі Мірабовичу його частки у статутному капіталі ТОВ „Товариш у розмірі 9 844,00 грн. та внесення відповідних змін до статуту.

28 січня 2016 року ТОВ „Товариш листом №6 відповіло ОСОБА_1, що згідно даних бухгалтерського обліку товариства станом на 01.01.2016 року до статутного фонду ТОВ „Товариш було внесено кошти наступними засновниками: ОСОБА_8 в сумі 9 000,00 грн. та ОСОБА_7 9 281,00 грн. Засновник ТОВ „Товариш ОСОБА_3 станом на 01.01.2016 року кошти до статутного фонду не вніс, надав заяву-доручення для розпорядження його майновим паєм ТОВ „Товариш. В підтвердження до листа долучено квитанції до прибуткового касового ордеру №№2 та 3 від 12.03.1999 року про внесення ОСОБА_10 та ОСОБА_7 кошти в статутний фонд ТОВ „Товариш в розмірах 9 000,00 грн. та 9 281,00 грн. відповідно, а також заяву-доручення ОСОБА_3 від 17.04.1998 року, адресовану голові агрофірми „Полква, з проханням належний ОСОБА_3 майновий пай в сумі 11 485,00 грн. у відповідності з розрахунком по нарахуванню майнових паїв передати ТОВ „Товариш, в подальшому ОСОБА_3 доручає розпоряджатись своїм паєм ТОВ „Товариш.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду, вважаючи, що ОСОБА_2 неправомірно набув частку у статутному фонді відповідача, оскільки на момент її передачі від ОСОБА_3 вона не була внесена останнім в повному обсязі.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до частини 1 статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як визначено статтею 58 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Згідно зі статтею 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі, і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Статтею 145 ЦК України встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; створення та відкликання виконавчого органу товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; вирішення питання про придбання товариством частки учасника; виключення учасника із товариства; прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

Відповідно до статті 59 вказаного Закону до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - ї" статті 41 цього Закону, належить: встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів; вирішення питання про придбання товариством частки учасника; виключення учасника з товариства. Статутом ТОВ "Товариш" до компетенції загальних зборів також віднесено питання прийняття та виключення учасника з товариства (п.7.5.14 Статуту).

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2012 року відбулись збори засновників ТОВ „Товариш, на яких було прийнято оскаржуване рішення, зокрема, виведено зі складу засновників товариства ОСОБА_3 та введено ОСОБА_2 Полміра Мірабовича, а також прийнято рішення про внесення відповідних змін до статуту.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що при розгляді справи суди повинні враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Так, підставами для визнання недійсним рішення зборів загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів (п.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №13 від 24.10.2008р.).

Обґрунтовуючи неправомірність оскаржуваного в частині рішення зборів учасників ТОВ "Товариш", позивач вказує на невнесення учасником товариства ОСОБА_3 своєї частки у статутний фонд товариства, тому робить висновок про неправомірність відступлення такої частки ОСОБА_2, яке відбулось на підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 18.12.2012 року.

Статтею 53 Закону України «Про господарські товариства», яка кореспондується з приписами статті 147 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише в тій частині, в якій її уже сплачено.

Аналогічні положення закріплено у п.п.3.2. та 3.4. Статуту ТОВ „Товариш у редакції 1998 року, згідно яких будь-який учасник товариства має право за згодою решти учасників передати свою частку або долю частки одному чи кільком учасникам цього ж товариства, третім особам, при цьому передача частки або її частини третім особам можлива лише після повного внесення вкладу учасником, який її уступає.

Матеріалами справи стверджується, що установчим договором від 01.03.1998 року ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 домовились створити товариство з обмеженою відповідальністю „Товариш, та передбачили внески кожного до статутного фонду товариства в наступних розмірах: ОСОБА_3 9 844,00 грн., що становить 35% статутного фонду; ОСОБА_7 9 281,00 грн., що становить 33% статутного фонду; ОСОБА_8 9 000,00 грн., що становить 32% статутного фонду. При цьому учасниками погоджено сплату внесків в розмірі 30% до моменту державної реєстрації товариства, та подальшу сплату внесків протягом року після реєстрації товариства (п.3.3. статуту).

Державна реєстрація товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш була проведена 12.03.1998 року на підставі розпорядження Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області №44р „Про державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш.

Згідно ст. 52 Закону України „Про господарські товариства (в редакції, чинній на момент реєстрації ТОВ „Товариш) у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється статутний фонд, розмір якого повинен становити не менше суми, еквівалентної 625 мінімальним заробітним платам, виходячи із ставки мінімальної заробітної плати, діючої на момент створення товариства з обмеженою відповідальністю. До моменту реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю кожен з учасників зобов'язаний внести не менше 30 відсотків вказаного в установчих документах вкладу, що підтверджується документами, виданими банківською установою. Учасник зобов'язаний повністю внести свій вклад не пізніше року після реєстрації товариства.

В свою чергу, Законом України № 780/97-ВР "Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік", мінімальна заробітна плата станом на березень 1998 року становила 45 грн., таким чином, чинним на час реєстрації відповідача законом визначено мінімальний статутний фонд товариства з обмеженою відповідальністю в розмірі 28 125,00 грн., який і був передбачений установчим договором ТОВ „Товариш та Статутом останнього.

Чинним на час реєстрації ТОВ „Товариш пунктом 4 Положення „Про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №276 від 29.04.1994 року передбачалося, що для державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи власник (власники) або уповноважена ним (ними) особа (заявник) особисто подають до органу державної реєстрації передбачені в положенні документи, зокрема, документ, що засвідчує сплату власником (власниками) внеску до статутного фонду суб'єкта підприємницької діяльності в розмірі, передбаченому законодавчими актами.

Тому, враховуючи факт реєстрації ТОВ „Товариш у встановленому чинним на той час законодавством порядку, суд приходить до висновку, що реєстратору були надані всі необхідні документи, які передбачені п. 4 вищенаведеного Положення, в тому числі, документ, який підтверджував внесення власниками своєї частки в статутний фонд у мінімально визначеному законодавством розмірі.

Окрім того, у п. 3.4 установчого договору учасниками погоджено, що у разі несплати внеску учасником протягом року після реєстрації товариства, такий учасник сплачує за час прострочки пеню в розмірі 10% річних від суми простроченого платежу. Вказана норма продубльована у чинній на час реєстрації товариства ст. 52 Закону України "Про господарські товариства".

В подальшому, з часу набрання чинності Цивільним кодексом України, у законодавстві чітко передбачалися наслідки для товариства у випадку, якщо учасником не вносилася своя частка до статутного фонду товариства протягом року з моменту реєстрації такого товариства. Це, зокрема, зменшення свого статутного капіталу, ліквідація товариства, виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі тощо (ст. 144 Цивільного кодексу України у відповідних редакціях).

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів будь-якого реагування з боку товариства на невнесення, як стверджує позивач, колишнім учасником товариства ОСОБА_3 своєї частки у статутний фонд товариства.

Згідно даних, які містяться у реєстраційні справі, директором ТОВ "Товариш" - ОСОБА_11 підтверджувались у встановленому законодавством порядку шляхом заповнення та подання реєстраційних карток державному реєстратору, дані про засновників товариства, в тому числі, ОСОБА_3, його внесок у статутний фонд та загальний розмір статутного фонду, а безпосереднє відступлення частки ОСОБА_3 у відповідності до п. 3.2. статуту ТОВ "Товариш" здійснювалось за згодою інших учасників товариства.

Факт внесення частки ОСОБА_3 та її відступлення ОСОБА_2 не заперечувався відповідачем і під час прийняття рішення зборами учасників від 04.12.2014 року, оформленого протоколом №2, яким, зокрема, вирішено виплатити ОСОБА_2 належну йому частку в розмірі 9 844,00 грн. у зв'язку із виключенням останнього зі складу учасників товариства.

З огляду на вищенаведене, суд не вважає доведеним в порядку ст. 33, 34 ГПК України факт невнесення учасником товариства ОСОБА_3 своєї частки у статутний фонд товариства на момент її відступлення ОСОБА_2

Будь-яких інших порушень під час прийняття рішення зборами засновників ТОВ "Товариш", оформленого протоколом №1 від 18.12.2012 року, в частині прийняття в засновники товариства ОСОБА_2, учасниками судового розгляду не наведено та судом не виявлено, тому у суду відсутні підстави для визнання такого рішення недійсним.

Оскільки рішення зборів засновників ТОВ "Товариш", оформлене протоколом №1 від 18.12.2012 року, в частині щодо прийняття у засновники господарства ОСОБА_2 Полміра Мірабовича є дійсним, то, відповідно, у суду також відсутні підстави для визнання недійсним внесених змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Товариш", пов'язані зі зміною учасників ТОВ "Товариш" в частині включення у засновники господарства ОСОБА_2 Полміра Мірабовича.

Окрім того, судом зауважується, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, зокрема вимоги про припинення дій шляхом заборони чинити перешкоди позивачу стосовно участі у загальних зборах на майбутнє. При цьому, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову (п.п. 11, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами корпоративних спорів №13 від 24.10.2008 року).

В той же час, позивачем ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовано, як включення 18.12.2012 року оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 Полміра Мірабовича до складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю „Товариш порушило її права та законні інтереси.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в позові в повному обсязі.

Судові витрати у зв'язку із відмовою в позові відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 03.03.2016 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 3 прим. : 1 - до справи, 2 - відповідачу (30611, Хмельницька область, Теофіпольський район, с. Кривовілька) - рекомендованим з повідомленням про вручення; 3 - третій особі ОСОБА_3 (30611, Хмельницька область, Теофіпольський район, с. Кривовілька) - рекомендованим з повідомленням про вручення