ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р.Справа № 922/446/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с. Березове, Дніпропетровська обл.)
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (смт. Золочів, Харківська обл.)
про стягнення коштів в розмірі 40 525,00 грн.
за участю :

позивача - ОСОБА_1 особисто;

представника відповідача - Колосова А.В., довіреність від 11.01.2016 р.;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (с. Березове, Дніпропетровська область) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", (смт. Золочів, Харківська область) 34400 грн. заборгованості за договором про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р. та 6125 грн. заборгованості за договором від 03.10.2014 р.

Позовні вимоги вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договорів від 01.09.2014 р. та від 03.10.2014 р. щодо оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 лютого 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09 березня 2016 року о 10:30 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Відповідач 09 березня 2016 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що договорами не встановлений строк виконання відповідачем грошових зобов"язань, та відповідач не отримував від позивача вимогу про оплату послуг.

09 березня 2016 року позивач надав до суду додаткові документи.

Надані документи були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні 09 березня 2016 року підтримував позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01 вересня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" (відповідач) був укладений договір про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур, у відповідності до умов якого позивач (виконавець) надає, а відповідач (замовник) приймає та оплачує послуги по збору сільськогосподарських культур (соняшника) з застосуванням комбайну на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.1.3 договору, орієнтовний початок робіт з 02 вересня 2014 року.

Пунктом 4.1 договору передбачений порядок розрахунків, який здійснюється відповідачем згідно п. 3 договору після підписання акту виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця.

Пунктом 8.1 договору передбачений строк його дії, а саме договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань.

На виконання умов зазначеного договору позивачем було надано відповідачу послуги по збору соняшника на суму 74400 грн., що підтверджується актом здачі - приймання робіт від 09.10.2014 р., який підписаний обома сторонами та скріплений печаткою відповідача.

Відповідач частково оплатив послуги за вказаним договором на суму 40000 грн., що підтверджується витягами з рахунку від 15.10.2014 р. та від 27.10.2014 р., в графі "призначення платежу" яких вказано: "оплата за услуги по уборке подсолнечника сог. сч. № 021 від 09.10.2014 р."

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р. складає 34400 грн.

Також 03 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до якого відповідач приймає, а позивач передає в оренду сільськогосподарську техніку - комбайн Claas Lexion на період збору соняшника.

Відповідно до п. 1.2 договору відповідач доручає, а позивач зобов'язується виконати у відповідності до умов даного договору роботу по збору соняшника, а відповідач прийняти виконану роботу та оплатити її.

Згідно п. 2.1 договору, позивач своїм збиральний агрегатом у складі зернового комбайну Claas Lexion, укомплектованим кадрами механізаторів здійснює скошування, збір гречки.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що підставою для розрахунку з позивачем є акт виконаних робіт, в якому зазначається зібрана площа (по культурам), валовий намолот та кількість зерна, яка підлягає видачі.

Згідно вказаного договору позивач надав відповідачу послуги на суму 6125 грн., що підтверджується актом здачі - приймання робіт від 27.10.2014 р., який підписаний обома сторонами та скріплений печаткою відповідача.

Проте відповідач за вказані послуги не розрахувався, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за договором від 03.10.2014 р. складає 6125 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача вимогу від 04.12.2015 р. про сплату заборгованості в сумі 34400 грн. за договором про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р. та в сумі 6125 грн. за договором від 03.10.2014 р., що підтверджується описом вкладення з відміткою про відправку та рекомендованим повідомленням про вручення, відповідно до якого відповідач отримав вказаний лист 15.12.2015 р.

Проте відповідач на вимогу не відреагував та грошові кошти не перерахував.

18 лютого 2016 р. позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 34400 грн. заборгованості за договором про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р. та 6125 грн. заборгованості за договором від 03.10.2014 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Договір про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р. та договір від 03.10.2014 р. є підставами для виникнення у його сторін прав і обов'язків, визначених ним та за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно із приписами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

В ч.1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Заперечення відповідача грунтуються на тому, що договорами які укладені між позивачем та відповідачем не встановлений строк виконання останнім грошових зобов"язань, та відповідачем не отримано від позивача вимогу про оплату послуг. Щодо заперечень відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне .

По- перше, пунктом 4.1 договору від 01.09.2014 р. передбачено, що оплата робіт здійснюється відповідачем після підписання акту виконаних робіт, та п. 5.3 договору від 03.10.2014 р. передбачено, що підставою для розрахунку з позивачем є акт виконаних робіт.

Таким чином, суд приймає до уваги те, що сторони в договорах від 01.09.2014 р. та від 03.10.2014 р. пов'язують настання строку оплати послуг з підписанням актів виконаних робіт, та враховуючи те, що акти виконаних робіт підписані обома сторонами 09.10.2014 р. та 27.10.2014 р., суд вважає, що строк оплати послуг за вказаними договорами настав з моменту підписання вище зазначених актів.

По-друге в матеріалах справи наявний опис вкладення з відміткою про відправку відповідачу вимоги про сплату заборгованості за договорами від 01.09.2014 р. та від 03.10.2014 р., а також повідомлення про вручення, що також свідчить про отримання відповідачем вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що суд приходить до висновку про порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати послуг та діючого законодавства, тому визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р. в сумі 34400,00 грн. та 6125,00 грн. заборгованості за договором від 03.10.2014 р. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 623-629, 901 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" ( Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Піонерська, буд. 40, код 30773463 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 34400,00 грн. заборгованості за договором про надання механізаторських послуг по збору сільськогосподарських культур від 01.09.2014 р., 6125,00 грн. заборгованості за договором від 03.10.2014 р. та 1378 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.03.2016 р.

Суддя Н.С. Добреля