ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 р. Справа № 923/1581/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", ідентифікаційний код 05396638, вул. Пестеля, 5, м. Херсон,

до Колективного виробничо-комерційного підприємства "Побутсервіс", ідентифікаційний код 03057420, юридична адреса: вул. Тиха, 22, с. Палатки Нововодолазький район Харківської області, фактична адреса: вул. К.Маркса, 18, м. Гола Пристань, Херсонська область

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_1; ОСОБА_2; ОСОБА_3,

про встановлення земельного сервітуту

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4 довіреність № 07/002-16 від 23.12.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_5 довіреність № 4 від 22.09.2015р.;

від третіх осіб:

ОСОБА_1 - не прибув; ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_1 виданий 06.12.1996р. Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та довіреність №2339 від 26.11.2013р. - представник ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія Херсонобленерго", далі - позивач, звернулось до Колективного виробничо-комерційного підприємства "Побутсервіс", далі - відповідач, з позовною заявою про встановлення земельного сервітуту відносно земельної ділянки по вул. Морській без номера (база відпочинку "Мрія") у с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

Відповідно до позовної заяви позивач просить встановити відносно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (база відпочинку "Мрія") та яка належить Колективному виробничо-комерційному підприємству "Побутсервіс", земельний сервітут для прокладення лінії електропередач відповідно до спроектованих планів зовнішніх електричних мереж для забезпечення електропостачання об'єктів замовників за договорами про приєднання до електричних мереж №75052/39980 від 09.12.2013, №72051/39118 від 18.10.2013, №75045/39926 від 09.12.2013 та №75048/39929 від 09.12.2013.

Ухвалою від 07.09.2015 господарський суд прийняв позовну заяву та порушив провадження у справі, призначив справу до розгляду на 29 вересня 2015 року, залучив до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду від господарський суд позовну заяву залишив без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України - позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, зокрема стосовно пропозицій щодо укладання договору земельного сервітуту, про умови та зміст пропозицій, як складових договору сервітуту, а також докази, що підтверджують необхідність встановлення земельного сервітуту для задоволення потреб інших осіб, та докази, що потреби третіх осіб не можуть бути задоволені іншим способом.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 ухвалу господарського суду від 27.10.2015 про залишення позову без розгляду скасовано, справу передано на розгляд господарського суду.

Однією з підстав для скасування ухвали місцевого суду стало твердження позивачем, що умови договору сервітуту як умови правочину були викладені позивачем у відповідних документах та листах на адресу відповідача. При цьому, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції мав право і був зобов'язаний надати правову оцінку доказам, наявним у матеріалах справи і при їх недостатності, розглянувши справу по суті, відмовити у задоволенні позову за його недоведеністю, а не залишати його без розгляду.

Приймаючи справу до розгляду господарський суд ухвалою від 23.12.2015 року зобов'язав позивача узагальнити та викласти в окремому документі (поясненнях) та подати до суду відомості стосовно конкретних пропозицій, які, на думку позивача, були надіслані відповідачеві та складають умови і зміст договору сервітуту з відповідачем.

Під час розгляду справи по суті позивач не виконав пропозиції суду щодо узагальнення та викладення в окремому документі (поясненнях) відомостей щодо конкретних пропозицій, які, на думку позивача, були надіслані відповідачеві та складають умови і зміст договору сервітуту з відповідачем.

Натомість, 19.02.2016 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (том 1 а.с. 181-182), яку мотивує тим, що ним до відповідача 01.02.2016 надіслано на підписання проект договору сервітуту, який отримано відповідачем 09.02.2016. Позивач вказує, що цим проектом договору передбачається безстрокове та безоплатне користування земельною ділянкою площею 0,0886 га, яка знаходиться на території бази відпочинку "Мрія" за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, АДРЕСА_1 (надалі - Земельна ділянка) для будівництва та експлуатації на ній лінії електропередач та трансформаторної підстанції з метою електропостачання об'єктів замовників за договорами про приєднання до електричних мереж №75052/39980 від 09.12.2013, №72051/39118 від 18.10.2013, №75045/39926 від 09.12.2013 та №75048/39929 від 09.12.2013, що необхідно для здійснення Сервітуарієм (ПАТ "ЕК "Херсонобленерго") господарської діяльності, передбаченої статутом. При цьому, метою надання в користування земельної ділянки є здійснення Сервітуарієм будівництва та подальшої експлуатації кабельної лінії 10 кВ, що проходитиме від оп. №1 ПЛ-10 кВ ф-842 відг. на КТП-10/0,4 кВ №841, трансформаторної підстанції КТП-10/0,4 кВ, повітряної лінії 0,4 кВ від РУ-0,4 кВ КТП-10/0,4 кВ за схемою розміщення, встановленою Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до цієї заяви позовні вимоги викладено в такій редакції:

Встановити на умовах, визначених проектом договору сервітуту, надісланому Колективному виробничо-комерційному підприємству "Побутсервіс" листом від 04.02.2016 №15/05-005845, безстроковий та безоплатний земельний сервітут відносно земельної ділянки за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська б/н (база відпочинку "Мрія"), яка належить Колективному виробничо-комерційному підприємству "Побутсервіс", для будівництва та експлуатації на ній лінії електропередач та трансформаторної підстанції з метою електропостачання об'єктів замовників за договорами про приєднання до електричних мереж № 75052/39980 від 09.12.2013, №72051/39118 від 18.10.2013, №75045/39926 від 09.12.2013 та №75048/39929 від 09.12.2013, а саме: кабельної лінії 10 кВ, що проходитиме від оп. №1 ПЛ-10 кВ ф-842 відг. на КТП-10/0,4 кВ №841, трансформаторної підстанції КТП-10/0,4 кВ, повітряної лінії 0,4 кВ від РУ-0,4 кВ КТП-10/0,4 кВ.

В судовому засіданні 25.02.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги в редакції та за змістом, викладеним у заяві про уточнення позовних вимог від 19.02.2016, вважає, що викладені вимоги повністю відповідають раніше заявленим умовам сервітуту, які зазначалися відповідачеві у листуванні за 2014-2015 роки. ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" зазначає, що у листі №34/10-2039 від 19.11.2014 ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" вказало площу земельної ділянки під будівництво, її адресу, мету відведення (приєднання житлових будинків), строк (постійний строк), пропозицію укласти договір. Відсутність у листуванні з приводу встановлення сервітуту пропозиції щодо оплати, на думку відповідача та представника, свідчить, що сервітут, який пропонувався до укладення, є безоплатним. При цьому, вказує, що доданий до листів план зовнішніх електричних мереж (додаток № 1 до листів, що позивачем надсилалися на адресу відповідача КВКП "Побутсервіс") одночасно є планом земельної ділянки щодо розміщення об'єктів електропостачання за договорами про приєднання. Представник, окрім того, вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України заява про уточнення позовних вимог є заявою про збільшення позовних вимог, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, який підтримала у судовому засіданні. Відповідач заперечує проти позову, вважає, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією про укладання договору сервітуту, а в листах, що надсилав відповідачеві не запропонував умов, які є істотними і обов'язковими для укладання договору сервітуту, просить у позові відмовити. Вважає, що заявою про уточнення позовних вимог позивач змінив підстави та предмет позову, якими зазначено проект договору від 01.02.2016 року, а також умови цього договору, які раніше не пропонувалися відповідачеві.

Суд зазначив, що відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 22 ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Позов, що розглядається, є немайновим, при цьому предмет позову є тим же.

Виходячи із змісту поданої позивачем заяви, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, заявою про уточнення позовних вимог позивач фактично сформулював інший позов, підставою якого зазначено проект договору від 01.02.2016 року, якого не існувало до 04.09.2015 року, дня звернення позивача з позовом до господарського суду.

Згідно п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Отже, суд залучив до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог, а справу розглядає по суті за раніше заявленими позовними вимогами. При цьому, суд роз'яснив представнику позивача про те, що позивач не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Представник позивача від позову не відмовляється, просить розглянути його та задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та з урахуванням обставин, викладених у заяві про уточнення позовних вимог.

Треті особи пояснили, що уклали договір про приєднання до електричних мереж, які обслуговуються позивачем, тому підтримують позовні вимоги, просять позов задовольнити, встановивши земельний сервітут відповідно до позовної заяви.

Заслухавши вимоги представників позивача, заперечення представника відповідача, думки третіх осіб у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволення позову з наступних підстав.

Між сторонами виникли правові відносини з приводу порядку та умов встановлення земельного сервітуту для прокладання ліній електропередач.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів", Земельного та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів", далі Закон, визначено порядок надання земельних ділянок для розміщення об'єктів енергетики. Так, земельні ділянки державної та комунальної власності надаються у власність і користування (у тому числі в оренду) для потреб енергетики за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Об'єкти передачі електричної енергії можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення.

Для будівництва, розміщення та експлуатації об'єктів передачі електричної або теплової енергії земельні ділянки всіх форм власності, за договором з власником чи користувачем земельної ділянки, можуть використовуватися також шляхом встановлення постійних або строкових земельних сервітутів без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відчуження земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для будівництва об'єктів енергетики може здійснюватися в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

Порядок визначення розмірів і конфігурації земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів енергетики визначається ст. 15 Закону. Зокрема, розмір площі, що надається у власність чи користування для розміщення енергогенеруючих об'єктів, визначається за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Конфігурація і розміри площ, що надаються для розміщення трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, струмопроводів, пристроїв і споруд, що належать до електричних мереж, визначаються за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Конфігурація і розміри площ, що відводяться для розміщення опор повітряних ліній електропередачі, а також прокладання кабельних ліній електропередачі, визначаються за проектами їх будівництва відповідно до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок залежно від конструкції опор та напруги електричної лінії. Для окремих конструкцій опор розміри площ встановлюються державними будівельними нормами на підставі документації із землеустрою.

Ширина смуги земельної ділянки, яка надається в тимчасове користування для проведення будівельно-монтажних робіт, встановлюється відповідно до державних будівельних норм залежно від напруги електричної лінії, розмірів конструкцій магістральних теплових мереж на підставі документації із землеустрою.

Права позивача щодо встановлення земельних сервітутів для розміщення об'єктів енергетики та передачі електроенергії визначаються приписами ст. 16 Закону. Так, підприємства, які будують чи експлуатують об'єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об'єктів, зазначених у частині четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.

Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд.

Строкові земельні сервітути можуть встановлюватися на період будівництва чи проведення планових ремонтних робіт об'єктів передачі електричної енергії.

Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для:

будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв;

проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації ліній електропередачі;

розміщення на земельній ділянці інформаційних щитів, попереджувальних знаків, які стосуються будівництва та експлуатації ліній електропередачі;

проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва ліній електропередачі.

Земельні сервітути щодо права будівництва та обслуговування об'єктів передачі електричної енергії встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи постійними користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України.

Земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України, та експлуатуючим підприємством.

Строк дії земельного сервітуту визначається у договорі про встановлення земельного сервітуту.

У договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об'єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, дані про земельну ділянку, на якій встановлюється земельний сервітут.

У разі недосягнення згоди щодо встановлення земельного сервітуту земельна ділянка може бути відчужена в порядку, встановленому Законом України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

Межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, наносяться на кадастровий план земельної ділянки і за необхідності переносяться в натуру (на місцевість) та закріплюються відповідними межовими знаками.

Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації.

У разі якщо встановлення земельного сервітуту призводить до неможливості використання земельної ділянки (її частини), власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) земельної ділянки (її частини) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої ділянки має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки.

Фінансування робіт із землеустрою, необхідних для встановлення сервітутів, та їх державна реєстрація здійснюються за рахунок коштів осіб, на користь яких встановлений сервітут.

Дія сервітуту, встановленого відповідно до цієї статті, зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлено сервітут, до іншої особи, а також у разі зміни осіб, на користь яких встановлено сервітут. У таких випадках до раніше укладених договорів про встановлення сервітутів можуть вноситися відповідні зміни, якщо інше не передбачено договором.

Встановлене право земельного сервітуту щодо будівництва об'єктів передачі електричної та теплової енергії є підставою для запровадження обмежень у використанні земельної ділянки, а також отримання дозволу на початок проведення робіт з будівництва таких об'єктів.

Як вбачається з позовної заяви та наданих позивачем матеріалів, підставою для звернення позивачем з позовною заявою до суду стали укладені між ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договори №75052/39980 від 09.12.2013, №72051/39118 від 18.10.2013, №75045/39926 від 09.12.2013 та №75048/39929 від 09.12.2013 (том 1 а.с. 20, 23, 26, 29), за якими ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" зобов'язалося приєднати замовників до електричних мереж: кабельної лінії 10 кВ, що проходитиме від оп. №1 ПЛ-10 кВ ф-842 відг. на КТП-10/0,4 кВ №841, трансформаторної підстанції КТП-10/0,4 кВ, повітряної лінії 0,4 кВ від РУ-0,4 кВ КТП-10/0,4 кВ. За цими договорами ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", зобов'язався побудувати та ввести в експлуатацію електричні мережі зовнішнього електропостачання і приєднати до них електроустановки замовників.

Для виконання обов'язків перед громадянами ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" надала замовникам технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж.

До матеріалів справи відповідачем надано план електричних мереж для приєднання будинків замовників (том 1 а.с. 32-35). Такий же план електричних мереж для приєднання будинків замовників додано позивачем до заяви про уточнення позовних вимог (том 1 а.с. 181-201), на останній аркуш якого (аркуш 201) нанесено запис про сервітуара (назва та реквізити відповідача) та про сервітуарія (назва та реквізити позивача).

Відповідно до матеріалів справи земельна ділянка, на якій позивач має наміри будувати лінії електропередачі та трансформаторну підстанцію, належить відповідачеві на правах постійного користування відповідно до Державного акту НОМЕР_2, зареєстрованого Виконавчим комітетом Новофедорівської сільської ради 07.05.1997 року (а.с. 94-97).

Як прямо зазначено у позовній заяві та вбачається з наведених матеріалів, позивач звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку графічних матеріалів для встановлення земельного сервітуту для користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,0886 га, із земель, що знаходяться в постійному користуванні відповідача для прокладання кабельної лінії, будівництва повітряної лінії та встановлення КТП-10/04кВ. Про це, зокрема, йдеться у листах позивача від 19.11.2014, від 01.04.2015, від 17.04.2015, від 04.05.2015 року (том 1 а.с. 40, 41, 44, 45).

За таких обставин між сторонами не досягнуто домовленості про надання землекористувачем дозволу на проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт, необхідних для розробки проекту розміщення кабельних ліній, споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, будівництва трансформаторної підстанції тощо. Виконання вказаних робіт є обов'язковими, оскільки відповідно до ст. 16 Закону обов'язково включаються до договору, становлять зміст земельного сервітуту.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема, відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту.

Згідно ч. 6 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту.

Суд зауважує, що виготовлений позивачем план електричних мереж для приєднання будинків замовників не є технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Отже, план електричних мереж для приєднання будинків замовників, не може замінити технічної документації із землеустрою, вказаний план не можна використовувати як підставу для встановлення сервітуту через судове рішення.

Суд зазначає, що у зв'язку із недосягненням дозволу від відповідача, позивач має право через встановлення строкового земельного сервітуту для проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва ліній електропередачі розробити землевпорядну документацію. Виходячи з приписів ст. 16 Закону, зазначені вишукувальні, дослідницькі та інші роботи мають бути виконані до вирішення питання про укладання договору сервітуту та слугують основою для встановлення умов договору сервітуту та подальшої державної реєстрації права користування чужою земельною ділянкою на умовах сервітуту.

Однак, позивач звернувся з позовом про встановлення постійного сервітуту для будівництва, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв. При цьому, позивачем не виготовлено технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку він має намір поширити право сервітуту, отже відсутні встановлені Законом передумови як для укладання договору сервітуту так і для судового встановлення сервітуту.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України встановлено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Зазначена умова є обов'язковою для встановлення земельного сервітуту.

В той же час, як вбачається з актів обстеження, наданих позивачем до справи актів обстеження (том 1 а.с. 76-78), літні будиночки третьої особи ОСОБА_3 мають живлення на час літнього сезону.

Позивач та його представник не пояснили причини неможливості живлення будинків від зазначеного в актах обстеження КТП № 841 в інші сезони, а також про відсутність можливості підключення для живлення від цього КТП інших об'єктів, зазначених у договорах приєднання.

Відповідно до п 2.33., 2.35. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що господарським судам необхідно враховувати, що обов'язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), господарським судам слід відмовляти у задоволенні відповідних вимог у зв'язку з відсутністю у такої особи права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

У вирішенні спорів про встановлення сервітуту суд має враховувати, що обов'язок обґрунтування площі і меж чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту на яку вимагає позивач, а також виготовлення проекту технічного (кадастрового) плану спірної земельної ділянки покладається на позивача.

За таких обставин та правових підстав позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 86 ГПК України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 29.02.2016 року

Суддя П.Д. Пригуза