ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016р. Справа№ 914/239/16

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Буд», м.Львів

про: стягнення 362930,88грн. заборгованості, 39320,54грн. пені, 2680,95грн. 3% річних від суми заборгованості, 5806,89грн. інфляційних втрат

ціна позову: 410739,26грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 01.12.2015р. б/н);

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Борен-А» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Буд» про стягнення 362930,88грн. заборгованості, 13125,17грн. пені, 1877,82грн. 3% річних від суми заборгованості, 2540,52грн. інфляційних втрат; ціна позову 380474,39грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.02.2016р. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі Господарського суду Львівської області по даній справі від 16.02.2016р., в тому числі у звязку із неявкою повноважного представника Відповідача та невиконання Відповідачем вимог ухвал суду у даній справі. В судовому засіданні 01.03.2016 року оголошувалась перерва в межах робочого дня, про що представник Позивача був належним чином повідомлений в судовому засіданні.

Впродовж розгляду справи представнику Позивача по явці оголошено права і обовязки, визначені ст.ст.20,22,28,38 ГПК України. Крім того, в ухвалах Господарського суду Львівської області по даній справі, які скеровані ОСОБА_3, в тому числі Відповідачу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області та наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20,22,28,38,59 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала повністю з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, надала пояснення по суті спору з обґрунтуванням наявності підстав для стягнення з Відповідача заборгованості.

16.02.2016р. від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог вх.№794/16, яка прийнята судом, про що зазначено в ухвалі суду по даній справі від 16.02.2016р.; подальший розгляд справи здійснювався з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.02.2016р. вх.№794/16.

Крім того, 16.02.2016р. за вх.№6237/16 Позивачем подано супровідний лист з документами згідно опису на виконання вимог ухвал суду.

01.03.2016р. через канцелярію суду Позивачем подано клопотання (вх. №8547/16), у якій просить суд скеровувати поштову кореспонденцію у справі на адресу: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7-А.

Відповідач явку особисто чи повноважного представника в судове засідання жодного разу не забезпечив, явка визнавалась обовязковою, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання; вимог ухвал Господарського суду Львівської області, в тому числі щодо надання відзиву на позовну заяву, не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

16.02.2016р. від представника Відповідача надійшло клопотання №6197/16 про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю подання акту звірки та врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди; розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду по даній справі від 16.02.2016р.

Проте, станом на час вирішення спору Відповідачем не виконано вимог ухвал суду, в тому числі не подано акту звірки взаємних розрахунків чи відзиву. Крім того, представник Позивача пояснила, що перемовин з приводу врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди з Відповідачем не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; у разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвали суду по даній справі надсилались Відповідачу за вказаною у позовній заяві адресою місцезнаходження Відповідача.

Окрім того, як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Буд» знаходиться за адресою: 79020, Львівська область, м.Львів, просп.В. ОСОБА_4, буд. 67 Г.

З даного приводу суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями), що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 №1556/5 (з подальшими змінами).

Конверти з ухвалами Господарського суду Львівської області по даній справі скеровані Відповідачу, підтвердженням чого є витяги з реєстрів вихідної кореспонденції суду.

Крім того суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями), що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Також суд зазначає, і аналогічна позиція викладена у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями), що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

З врахуванням вищенаведених доводів, втому числі беручи числі копії реєстрів поштових відправлень суду та інші наявні в матеріалах справи докази щодо пересилання Відповідачеві ухвал суду по даній справі, суд зазначає про повне виконання судом вимог ч.1 ст.64 та ст.87 ГПК України, а відтак, приходить до висновку, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань по даній справі.

При цьому суд зазначає, що Відповідач повторно не забезпечив явку представника в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалі про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Спір розглядається із врахуванням заяви Позивача від 16.02.2016 року вх. №794/16 про збільшення розміру позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Щодо стягнення 362930,88грн. боргу.

06.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Буд» (надалі Відповідач, ОСОБА_5) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Борен-А» (надалі Позивач, ОСОБА_6) укладено Договір на підряду №06/07-ПС (надалі Договір), відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_5 доручає, а ОСОБА_6 зобовязується на свій ризик, власними і залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по влаштуванню буроінєкційних паль діаметром 420 мм (надалі роботи) на обєкті ОСОБА_5: будівництво багатоповерхового житлового будинку за адресою: м.Львів, вул.Стуса (біля будинку №12) (надалі обєкт), а ОСОБА_5 зобовязується прийняти і оплатити виконані роботи.

Відповідно до п.п. 2.1 та 2.2 ОСОБА_7 договірна ціна ОСОБА_8 та матеріалів визначена на підставі Договірної ціни (Додаток №1 до ОСОБА_7) складається із вартості ОСОБА_8 і матеріалів окремими видами ОСОБА_8 і складає 750294,40грн. та включає будь-які інші супутні дії та витрати, необхідні ОСОБА_6 для виконання його зобовязань за ОСОБА_7. В разі виконання меншого обсягу ОСОБА_8 договірна ціна переглядається та зменшується у відповідності до обсягів виконаних ОСОБА_8. Договірна ціна збільшенню не підлягає. В договірній ціні враховані всі Роботи, необхідні для виконання предмету ОСОБА_7, а також всі витрати, повязані із виконанням ОСОБА_8, з урахуванням матеріалів, транспортних послуг, інших накладних витрат, вартість всіх необхідних ресурсів.

Пунктом 2.3 ОСОБА_7 ОСОБА_3 встановлено, що підписанням ОСОБА_7 ОСОБА_6 стверджує та погоджується, що на момент укладення ОСОБА_7 він має достатню інформацію, необхідну для визначення всіх необхідних ОСОБА_8, їх обсягів, вартості ОСОБА_8, строків виконання ОСОБА_8. Договірна ціна ОСОБА_8 для нього є ґрунтовною та ринковою і не є сформованою через тяжкі обставини чи примус. ОСОБА_6 також розуміє всі можливі ризики, які можуть виникнути при виконанні ОСОБА_8 та погоджується, що настання таких ризиків не впливає на Договірну ціну ОСОБА_8 та строки виконання ОСОБА_8.

Згідно пунктів 3.1. та 3.2. ОСОБА_7 оплата ОСОБА_8 здійснюється ОСОБА_5 на підставі підписаного ним ОСОБА_5 виконаних робіт за спрощеною формою та Довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3 з урахуванням раніше виплачених авансових платежів, якщо авансові платежі виплачувались. ОСОБА_5 зобовязується здійснити передоплату в розмірі 415081,00грн. з урахуванням податку на додану вартість протягом шести робочих днів з дня укладення ОСОБА_7.

Пунктом 3.3. ОСОБА_7 встановлено, що оплата решти коштів здійснюється після прийняття ОСОБА_8 протягом десяти робочих днів після підписання ОСОБА_5 виконаних робіт за спрощеною формою та Довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3.

Відповідно до п. 3.7. ОСОБА_7 ОСОБА_5 приймає виконані належним чином ОСОБА_6 Роботи шляхом підписання протягом пяти робочих днів з дати отримання наданих ОСОБА_6 виконаних робіт за спрощеною формою та Довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3, які підтверджують фактично виконані ОСОБА_6 обсяги ОСОБА_8 та їх вартість.

Пунктом 4.1. ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_6 зобовязується приступити до виконання робіт 06.07.2015 року та завершити їх до 05.08.2015 року.

Згідно п.7.1. ОСОБА_7 у випадку порушення ОСОБА_7 ОСОБА_3 несе відповідальність, визначену ОСОБА_7 та/або чинним законодавством України. Порушенням ОСОБА_7 є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом ОСОБА_7.

Згідно п. 9.1. ОСОБА_7 Договір набирає чинності з моменту його підписання ОСОБА_3 і скріплення печатками Сторін і діє до моменту повного виконання ОСОБА_3 покладених на них зобовязань згідно ОСОБА_7.

Додатком №1 до ОСОБА_7 встановлена Договірна ціна ОСОБА_8 в розмірі 750294,40грн.

На виконання умов укладеного між ОСОБА_3 ОСОБА_7 приймання-передачі місця виконання робіт (Додаток №3 до ОСОБА_7) Відповідач передав, а Позивач прийняв місце виконання ОСОБА_8 за ОСОБА_7. ОСОБА_9 підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін ОСОБА_7.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений між ОСОБА_3 Договір є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно ч.1 ст.843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

На виконання умов ОСОБА_7 Позивач ОСОБА_10 приймання виконаних будівельних робіт від 04.11.2015р. за жовтень 2015 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 04.11.2015р. за жовтень 2015 року передав, а Відповідач прийняв виконані за ОСОБА_7 Роботи на суму 778011,88грн. ОСОБА_9 та Довідка підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін ОСОБА_7; такі складені з посилання на укладений між ОСОБА_3 Договір.

Позивач зазначає у позовній заяві, що Відповідач взяті на себе договірні зобовязання щодо оплати виконаних Позивачем за ОСОБА_7 ОСОБА_8 належним чином не виконав, 15.07.2015р. сплатив на користь Позивача 415081,00грн. авансового платежу, внаслідок чого утворилась заборгованість з оплати виконаних за ОСОБА_7 ОСОБА_8, яку Відповідач розраховує в розмірі 362930,88грн. (778011,88-415081). Доказів повної чи часткової сплати вказаної заборгованості станом на час розгляду справи по суті Сторонами суду не заявлено та не подано.

З підстав наведеного Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 362930,88грн заборгованості з оплати виконаних Позивачем та прийнятих Відповідачем ОСОБА_8 за ОСОБА_7.

Суд зазначає, що укладеним між ОСОБА_3 ОСОБА_7 (розділ 2 ОСОБА_7) та Додатком №1 до ОСОБА_7 встановлена Договірна ціна ОСОБА_8 в розмірі 750294,40грн.

Крім того, у вищезазначених пунктах 2.1, 2.2 розділу 2 ОСОБА_7 встановлено, що договірна ціна, яка складає 750294,40грн., включає будь-які інші супутні дії та витрати, необхідні ОСОБА_6 для виконання його зобовязань за ОСОБА_7; договірна ціна збільшенню не підлягає; в договірній ціні враховані всі Роботи, необхідні для виконання предмету ОСОБА_7, а також всі витрати, повязані із виконанням ОСОБА_8, з урахуванням матеріалів, транспортних послуг, інших накладних витрат, вартість всіх необхідних ресурсів.

Суд зазначає, що відповідно до ст.837 ЦК України, оплаті підлягають не підписані акти виконаних робіт, а виконані на умовах договору роботи (аналогічна правова позиція зазначена у постанові Вищого господарського суду України від 09.02.2016р. у справі №918/318/15).

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає, що, з врахуванням підписаних між ОСОБА_3 приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року від 04.11.2015р., на умовах ОСОБА_7 (договірна ціна є істотною умовою договору) ОСОБА_6 виконано роботи на суму 750294,40грн.

Підрядні роботи на суму 27717,48грн. (778011,88-750294,40) дійсно виконані Позивачем та прийняті Відповідачем без застережень, проте, не підлягають оплаті на умовах укладеного між ОСОБА_3 ОСОБА_7, в тому числі на умовах, визначених розділом 2 ОСОБА_7.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні, ОСОБА_3 не наведені доводи та не подані докази внесення змін до ОСОБА_7 чи його Додатків, або укладення ОСОБА_3 ОСОБА_7 в іншій редакції в частині визначення договірної ціни. Крім того, на сторінці 2 позовної заяви Позивач стверджує, що сторонами погоджено істотні умови договору підряду.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що виконані Позивачем роботи підлягають оплаті саме на умовах ОСОБА_7, а відтак, Відповідач зобовязаний на умовах ОСОБА_7 оплатити Позивачу 335213,40грн. основного боргу (750294,40-415081).

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що в матеріалах справи відсутні, ОСОБА_3 не наведені доводи та не подані докази відсутності у Відповідача перед Позивачем боргу за ОСОБА_7 в розмірі 335213,40грн., чи здійснення повної або часткової оплати такого; беручи до уваги встановлене ОСОБА_3 у розділі 2 ОСОБА_7 обмеження збільшення Договірної ціни, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 362930,88грн. боргу підлягають до задоволення частково шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача 335213,40грн. основного боргу; в задоволенні решти позовних вимог в цій частині щодо стягнення 27717,48грн. основного боргу за ОСОБА_7 слід відмовити. При цьому суд зазначає, в частині стягнення 27717,48грн. основного боргу за Договором судом відмовлено виключно з наведених вище підстав.

Щодо стягнення пені в розмірі 39320,54грн.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 39320,54грн. пені за прострочення оплати виконаних за ОСОБА_7 ОСОБА_8, яку Позивач розраховує виходячи з суми боргу 362930,88грн. та за період з 18.11.2015р. по 15.02.2016р.

Згідно п.7.1. ОСОБА_7 у випадку порушення ОСОБА_7 ОСОБА_3 несе відповідальність, визначену ОСОБА_7 та/або чинним законодавством України. Порушенням ОСОБА_7 є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом ОСОБА_7.

За порушення виконання грошових зобовязань ОСОБА_5 сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення за кожен день прострочення (п. 7.3.1. ОСОБА_7).

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.6. ОСОБА_7 ОСОБА_3 погоджено, що відповідно до ч.6 ст.232 ГК України штрафні санкції за прострочку виконання зобовязань за ОСОБА_7 нараховуються за весь час прострочення.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що Позивач розраховує суму пені, виходячи із суми боргу в розмірі 362930,88грн, в той час, як, із врахуванням мотивувальної частини рішення, до стягнення належить сума в розмірі 335213,40грн.

Окрім того, Позивач розпочинає нарахування пені Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати виконаних за ОСОБА_7 ОСОБА_8 з 18.11.2015 року в той час, як прострочення зобов'язання з оплати вказаних робіт виникло з 19.11.2015 року. Оскільки пунктом 3.3. ОСОБА_7 встановлено, що оплата решти коштів здійснюється після прийняття ОСОБА_8 протягом десяти робочих днів після підписання ОСОБА_5 виконаних робіт за спрощеною формою та Довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3. Як встановлено судом у мотивувальній частині рішення щодо стягнення основного боргу, ОСОБА_5 приймання виконаних будівельних робіт та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року підписані 04.11.2015р. Відтак, 18.11.2015р. є останнім днем, коли зобовязання щодо оплати повинно було бути виконано Відповідачем, а першим днем порушення виконання грошового зобовязання є 19.11.2015р.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок суми пені, яку Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 39320,54грн. пені за період з 18.11.2015р. по 15.02.2016р. підлягають до задоволення частково в розмірі 35944,39грн.; в решті позовних вимог в частині стягнення пені слід відмовити.

Щодо стягнення 2680,95грн. 3% річних та 5806,89грн. інфляційних нарахувань.

Позивач просить стягнути з Відповідача 2680,95грн. 3% річних, які розраховує з суми боргу 362930,88грн,, за період з 18.11.2015р. по 15.02.2016р.; інфляційні нарахування Позивач проводить за період грудень 2015р. січень 2016р.

Приписами п.1 ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, беручи до уваги доводи мотивувальної частини рішення щодо стягнення основного боргу та пені (в тому числі щодо розміру основного боргу та періоду, з якого можна починати нарахування 19.11.2015р.), суд встановив, що розмір 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати виконаних Позивачем та прийнятих Відповідачем ОСОБА_8 за ОСОБА_7 становить 2452,11грн.; інфляційних нарахувань 5384,53грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача в межах заявлених позовних вимог 2452,11грн. 3% річних та 5384,53грн. інфляційних нарахувань; в решті частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

01.03.2016 року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04.03.2016р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 5684,92грн. судового збору, в решті витрати на сплату судового збору залишити за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 78, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 11, 254, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 610, 625, 626, 627, 629, 631, 837, 846, 875 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Буд» (79020, Львівська область, м.Львів, ОСОБА_4, буд.67 Г; ідентифікаційний код 38057252) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Борен-А» (03146, м.Київ, вул.Качалова, буд.5-В; ідентифікаційний код 36942319) 335213,40грн. основного боргу з оплати підрядних робіт за ОСОБА_7, 35944,39грн. пені, 2452,11грн. 3% річних, 5384,53грн інфляційних втрат та 5684,92грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.