номер провадження справи 20/82/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 Справа № 908/1909/15-г

За позовом Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 (87501, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Мічмана Павлова, буд. 10) в інтересах держави в особі:

позивач: Маріупольська міська рада Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Леніна, буд. 70)

до відповідача-1: Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

до відповідача-2: Приватного підприємця ОСОБА_2 (87524, АДРЕСА_1)

про стягнення солідарно суми 10915,97 грн. заборгованості по орендній платі, в т.ч. пені 1163,59 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від прокурора - Тронь Г.М. (службове посвідчення № 035881);

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача 1 - не з'явився;

Від відповідача 2 - не з'явився (ОСОБА_2 (особисто), ОСОБА_3 (договір від 17.04.2015 р.) у судовому засіданні 12.05.2015 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Прокурором міста Маріуполя Донецької області в інтересах держави в особі: Маріупольської міської ради Донецької області заявлений позов про стягнення в солідарному порядку з відповідачів-1,2 суми 10915,97 грн. заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою, в тому числі пені 1163,59 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., автоматичним розподілом справ між суддями від 24.03.2015 р., справу № 908/1909/15-г передано на розгляд судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.03.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду суддею Гандюковою Л.П., порушено провадження у справі № 908/1909/15-г, справі присвоєно номер провадження 20/82/15, справу призначено до розгляду на 16.04.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 12.05.2015 р. Ухвалою господарського суду від 12.05.2015 р. на підставі ст. 69 ГПК України строк вирішення спору продовжено на 15 днів - до 08.06.2015 р. включно, та на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 03.06.2015 р. Ухвалою господарського суду від 03.06.2015 р. на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України провадження в справі № 908/1909/15-г зупинено до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. у справі № 826/18327/14. Ухвалою господарського суду від 02.02.2016 р. на підставі ст. 79 ГПК України провадження в справі № 908/1909/15-г поновлено з 24.02.2016 р., розгляд справи призначено на 24.02.2016 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 29.02.2016 р.

У судовому засіданні 29.02.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

24.02.2016 р. на електронну адресу суду надійшло клопотання (вих. № 80-1703вих-16 від 16.02.2016 р.) керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 про заміну в справі прокурора м. Маріуполя правонаступником - керівником Маріупольської місцевої прокуратури № 1. Оригінал зазначеного клопотання з доданими до нього документами надійшов до суду поштою 25.02.2016 р.

Прокурор у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання.

Клопотання розглянуто судом по суті в судовому засіданні 29.02.2016 р.

Клопотання мотивовано тим, що наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 р. № 77ш з 15.12.2015 р. зі штатного розкладу прокуратури Донецької області виключено міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури (у т.ч. прокуратуру м. Маріуполя) та утворено місцеві прокуратури. Відповідно до наказу прокурора Донецької області № 57-р від 14.12.2015 р. справи, документи та майно прокуратури м. Маріуполя передаються Маріупольській місцевій прокуратурі № 1. Тобто, правонаступником прокуратури м. Маріуполя виступає Маріупольська місцева прокуратуру № 1, а прокурора м. Маріуполя - керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

15.07.2015 р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ. Відповідно до п. 1-1 Перехідних положень даного Закону, до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 р. № 77ш, який введений в дію з 15.12.2015 р., у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 р. місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Донецької області, зокрема, виключено штатні розписи прокуратури міста Маріуполя та включено штатні розписи Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

Наказом прокурора Донецької області від 14.12.2015 р. № 57-р зобов'язано прокурора міста Маріуполя передати, а керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 прийняти справи, документи та майно прокуратури.

Статтею 25 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи в спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 29 даного Кодексу в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Відповідно до ст. 18 ГПК прокурор є самостійним учасником судового процесу.

Таким чином, розглянувши надані Керівником Маріупольської місцевої прокуратури № 1 документальні докази та враховуючи приписи діючого законодавства, суд вважає за необхідне клопотання Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 задовольнити, замінити в справі № 908/1909/15-г Прокурора міста Маріуполя Донецької області на правонаступника - Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

25.02.2016 р. на електронну адресу суду від Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 надійшла письмова заява (вих. № 80-1705вих-16 від 16.02.2016 р.) в порядку ст.ст. 22, 78 ГПК України, відповідно до якої просить прийняти відмову від позову та припинити провадження в справі.

Оригінал даної заяви надійшов до суду 25.02.2016 р., а також під час підготовки повного рішення поштою 01.03.2016 р.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2016 р. суд запропонував, зокрема, позивачу - Маріупольській міській раді Донецької області визначитися з своєю правовою позицією по спору.

Представник прокуратури в судовому засіданні 29.02.2016 р. підтримав заяву, просив прийняти відмову від позову та припинити провадження в справі, зазначив, що прокурору відомі наслідки відмови від позову.

29.02.2016 р. на електронну адресу суду від позивача надійшло письмове пояснення (вих. № 376 від 26.02.2016 р.), в якому зазначено, що Маріупольська міська рада не підтримує заявленої відмови прокурора від позову, просить задовольнити позовні вимоги прокурора м. Маріуполя.

Статтею 29 ГПК України визначено, що відмова прокурора від поданого ним позову не позбавляє позивача права вимагати вирішення спору по суті. Тобто, відмова прокурора від поданого ним позову не є обов'язковою для позивача, оскільки така відмова не означає вибуття позивача з процесу чи зміни його процесуального статусу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18).

Таким чином, враховуючи, що позивач у справі не підтримав заяву прокурора про відмову від позову, суд вирішує позов, поданий Прокурором міста Маріуполя Донецької області в інтересах держави в особі: Маріупольської міської ради Донецької області, по суті.

Представник позивача (Маріупольської міської ради) в судові засідання не з'являвся, причини неявки суду не відомі.

Позовні вимоги згідно з позовною заявою мотивовані наступним. Відповідачі-1,2, у порушення умов договору від 07.07.2008 р. оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Гранітна, 100-а у Жовтневому районі м. Маріуполя, який зареєстровано за № 04.08.162.00385, не сплачують орендну плату за користування земельною ділянкою. Починаючи з 30.05.2014 р., відповідачі мають заборгованість по орендній платі перед місцевим бюджетом, яка складає 10915,97 грн., в т.ч. пеня 1163,59 грн. Відповідачам було направлено претензію від 07.08.2014 р. № 21. Відповідно до прохальної частини позовної заяви просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів-1,2 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою в сумі 10915,97 грн., в тому числі пеня 1163,59 грн. (отримувач - місцевий бюджет Жовтневого району м. Маріуполя). Позов обґрунтовано ст.ст. 270, 288 ПК України, ст.ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 12, 96, 206 ЗК України, ст.ст. 629, 762 ЦК України, ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру».

15.05.2015 р. від прокурора м. Маріуполя на адресу суду поштою надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, зокрема, що заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою виникла за період з 01.05.2014 р. по 28.02.2015 р. в сумі 10915,97 грн., в т.ч. пеня 1163,59 грн. Після подання прокурором позовної заяви відповідачами 24.03.2015 р. сплачено 1481,85 грн., 06.04.2015 р. сплачено 2393,60 грн., усього 3875,45 грн., що є підставою для припинення провадження в справі в частині стягнення боргу в розмірі 3875,45 грн. на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. Сума боргу, яку належить стягнути, складає 7040,52 грн., у т.ч. пеня 1163,59 грн.

Згідно з письмовими поясненнями прокурора (вих. № 120-1084вих-15 від 09.04.2015 р.) та позивача (вих. № 669 від 17.04.2015 р.) надати оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, при розгляді даного спору є неможливим. Позивач зазначив, що оригінали даних документів були раніше надіслані до господарського суду Запорізької області на виконання ухвали судді Місюри Л.С. у справі № 908/1914/15-г за позовом прокурора м. Маріуполя Донецької області в інтересах Маріупольської міської ради до ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за несплату орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 23087,44 грн. за договором оренди від 25.07.2008 р. № 04..

07.05.2015 р. на електронну адресу суду від відповідача-2 надійшов письмовий відзив, оригінал якого з додатками надійшов до суду поштою 12.05.2015 р. У відзиві зазначено, що відповідач-2 відповідно до вимог договору оренди землі сплачував свою частині плати за оренду. Про ухилення від сплати СПД ОСОБА_1 своєї частини з орендної плати за землю та виникнення заборгованості, відповідачу-2 стало відомо з квітня 2015 р. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення суми з відповідача-2 СПД ОСОБА_2

У судовому засіданні 12.05.2015 р. відповідач-2 надав суду спільну заяву відповідачів-1,2, в якій зазначено, що відповідно до акту звірки розрахунків платежів по орендній платі за землю від 08.04.2015 р. за період з 29.05.2009 р. по 08.04.2015 р. по договору оренди від 15.07.2008 р. було виявлено заборгованість в сумі 18506,85 грн. та нарахована пеня в сумі 3009,01 грн. Загальна сума заборгованості в сумі 21515,58 грн. належить ФОП ОСОБА_1, із чим він згоден, а ФОП ОСОБА_4 щомісячно сплачує свою частину орендної плати.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2015 р. задоволені письмові клопотання прокуратури та позивача стосовно зупинення провадження в справі, на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України провадження в справі № 908/1909/15-г зупинено до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. у справі № 826/18327/14.

Після поновлення провадження в справі згідно з ухвалою суду від 02.02.2016 р. на електронну адресу суду 23.02.2016 р. від представника відповідача-2 надійшли додаткові письмові пояснення до відзиву, в яких зазначено про безпідставне пред'явлення прокурором позовних вимог до відповідача-2. Зазначено, що між СПД ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує домовленість про сплату орендної плати за договором оренди земельної ділянки в рівних частинах. Відповідач-2 сплачував свою частину орендної плати. Сума заборгованості з орендної плати виникла внаслідок несплати відповідачем-1, заборгованості з орендної плати у відповідача-2 не існує. Крім того, на сьогоднішній день маються всі підстави щодо застосування норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а саме: звільнення відповідача від сплати заборгованості по оплаті за користування комунальним майном. Місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проведення на територіях Донецької та Луганської областей АТО являється загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування. Отже, позивач безпідставно просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі, яка нарахована в період проведення АТО. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Оригінал зазначених додаткових пояснень надійшов до суду поштою 02.03.2016 р. під час підготовки повного тексту рішення.

29.02.2016 р. на електронну адресу суду від позивача надійшло письмове пояснення (вих. № 576 від 26.02.2016 р.), в якому, зокрема, зазначено, що ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності суб'єктів господарювання, які провадять діяльність на території АТО. На сьогодні не розроблено порядку застосування вказаних у ст. 6 даного Закону податкових пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Зазначена позиція також підтверджена листом Міністерства фінансів України від 30.12.2015 р. № 31-05120-14-21/39905. Просить задовольнити вимоги прокурора м. Маріуполя, заявленої прокурором відмови від позову позивач не підтримує.

Відповідачі в судове засідання, призначене на 29.02.2016 р., не з'явилися, причини неявки суду невідомі.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність позивача та відповідачів-1,2, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

07.07.2008 р. між Маріупольською міською радою (орендодавець, позивач у справі), Приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач-1 у справі) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (орендар, відповідач-2 у справі) укладений договір оренди земельної ділянки (надалі - договір), який зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональній філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від "25" липня 2008 року за № 04.08.162.00385. Договір 07.07.2008 р. посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 5.1 договору орендодавець згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 27.11.2007 р. № 5/16-2964 надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,2841 га, яка знаходиться по АДРЕСА_3, для функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту (експлуатація автотранспортного підприємства).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що договір укладено терміном на десять років (до 27.11.2017 р.). Згідно з п. 6.5 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом 5 днів після державної реєстрації цього договору згідно з актом приймання-передачі об'єкту оренди.

Розділом 4 договору визначені порядок та строки внесення орендних платежів. Згідно з п.п. 4.1, 4.3 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 163,63 грн./м2. Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарями в грошовій формі з 01.01.2008 р. - 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік). Згідно з п. 4.4 орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 4.11 у разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі 0,3% від простроченої суми за кожний день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено, але не більше ніж 120 % річної облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення боргу або на день його погашення, в залежності від того, яка з цих величин більше.

У пункті 13.2 договору визначено, що він набирає чинності на підставі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» після його підписання сторонами та державної реєстрації у Маріупольському міському відділі ДРФ ДП «ЦДЗК».

З урахуванням положень договору вказана земельна ділянка площею 0,2841 га, кадастровий номер НОМЕР_1, була передана відповідачам в оренду 15.07.2008 р., про що сторонами підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 15.07.2008 р. № 04.08.169.00385.

У зв'язку з неналежним виконанням орендарями зобов'язань за договором оренди землі в частині своєчасності внесення орендної плати за землю та наявності заборгованості, прокурор звернувся з позовом до суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Частиною 8 ст. 16 ГПК визначено, що справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Місцезнаходженням земельної ділянки, щодо якої виник спір, є адреса: АДРЕСА_3. Відповідно, справа стосовно стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014 р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" було визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 24.04.2015 р. № 21р відновлено роботу господарського суду Донецької області з 27.04.2015 р.; господарському суду Запорізької області забезпечити розгляд справ, підсудних господарському суду Донецької області, що надійшли на розгляд господарського суду Запорізької області до 27.04.2015 р. на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р.

Таким чином, справа за позовом Прокурора м. Маріуполя Донецької області в інтересах держави в особі: Маріупольської міської ради до Приватних підприємців ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення солідарно суми 10915,97 грн. заборгованості по орендній платі за використання земельної ділянки, в т.ч. пені 1163,59 грн., станом на день подачі позову та вирішення спору по суті підсудна господарському суду Запорізької області.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (частина друга статті 21 Закону України "Про оренду землі", пункт 288.1 статті 288 ПК України). У зв'язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (стаття 21 Закону України "Про оренду землі", стаття 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку. Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі.

Частинами 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Аналогічні положення передбачені ст.ст. 1, 3 Закону України "Про оренду землі".

Приписами ст. 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 96 ЗК України орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату.

Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 ЗК).

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації (ч. 2 ст. 125 ЗК України в редакції станом на день укладення договору від 07.07.2008 р.). Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ч. 2 ст. 126 ЗК в редакції станом на 07.07.2008 р.).

Позивач, згідно з прохальною частиною позовної заяви, просить стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою в сумі 10915,97 грн., в тому числі пеня 1163,59 грн.

Заборгованість по орендній платі, згідно з письмовими поясненнями прокурора, виникла за період з 01.05.2014 р. по 28.02.2015 р.

У додаткову письмовому поясненні (вих. № 120-1331-вих-15 від 28.04.2015 р.) прокурор зазначив, що після подання прокурором позовної заяви відповідачами 24.03.2015 р. сплачено 1481,85 грн. та 06.04.2015 р. - 2393,60 грн., таким чином, сума боргу складає 7040,52 грн., у т.ч. пеня 1163,59 грн.

Відповідач-2 до письмового відзиву долучив копію банківської виписки (а.с. 107 т. 1) від 24.03.2015 р., згідно з якою ФОП ОСОБА_2 за документом № 53 від 24.03.2015 р. сплачено суму 4625,00 грн. з призначенням платежу «…оренда землі за лютий 2015 р., згідно дог. № ВКМ 9250328, № 920323». Із даного документу вбачається, що відповідачем-2 здійснено оплату за двома договорами оренди, та яку саме суму відповідач-2 сплатив за договором, який покладено в підставу даного позову, зокрема, суму 1481,85 грн., сторони не обґрунтували. Крім того, судом не досліджувалися умови іншого договору оренди, на який посилається відповідач-2 в призначенні платежу документу № 53 від 24.03.2015 р., оскільки даний договір не є предметом дослідження при розгляді даного спору і суду не надано.

Доказів оплати відповідачами 06.04.2015 р. суми 2393,60 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди від 07.07.2008 р. суду не надано взагалі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 36 ГК України).

Таким чином, суд не може припинити провадження по справі в частині стягнення боргу в розмірі 3875,45 грн. на підстві п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки не доведено належними доказами, що спір в частині стягнення суми боргу в розмірі 3875,45 грн. припинив своє існування.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 р. введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Даний Закон, який є спеціальним, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно із ст. 6 даного Закону під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, де в п.п. 20 п. 1 зазначено м. Маріуполь Донецької області (Маріупольська міська рада), а в п.п. 13 п. 2 - зазначено с. Червоне Першотравневого району Донецької області, де провадять свою господарську діяльність другий та перший відповідачі, відповідно, та розташована земельна ділянка.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р. по справі № 826/18327/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. у справі № 826/18327/14, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р» визнано нечинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.06.2015 р. провадження в справі № 908/1909/15-г було зупинено до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. у справі № 826/18327/14.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до п.п. 20 п. 1 якого входить місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) Донецької області та п.п. 13 п. 2 - с. Червоне Першотравневого району Донецької області. Пунктом 3 даного Розпорядження визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2015 р. № 1053 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079. Також Антитерористичним центром при Службі Безпеки України виданий наказ від 07.10.2014 р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Отже, з урахуванням визначеної території проведення антитерористичної операції (м. Маріуполь Донецької області та с. Червоне Першотравневого району Донецької області), положення ст. 6 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" стосовно звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, позивач безпідставно просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по орендній платі, яка нарахована в період проведення антитерористичної операції (з 01.05.2014 р. по 28.02.2015 р.).

Оскільки суб'єкти господарювання звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, то, відповідно, вони не порушували строків виконання зобов'язань, а тому позивач безпідставно просить стягнути з відповідачів пеню, яка згідно з ст. 549 ЦК України є забезпеченням виконання грошового зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконання грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Доводи позивача, викладені в письмовому поясненні від 26.02.2016 р. вих. № 376, судом до уваги не беруться на підставі викладеного вище. Лист Міністерства фінансів України від 30.12.2015 р. № 31-05120-14-21/39905, на який посилається позивач, не спростовує висновків суду, оскільки даний лист не носить характеру нормативного акту, а є відповіддю на звернення Маріупольської міської ради.

Частинами 2, 3 статті 11 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що дія цього закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її звершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За таких підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають, у позові відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 25, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Здійснити заміну в справі № 908/1909/15-г Прокурора міста Маріуполя Донецької області на правонаступника - Керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 03 березня 2016 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.