ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.02.2016 Справа № 7/19/03-22/315

За позовом Відкритого акціонерного товариства Криворізький турбінний завод Констар (50045, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Окружна, 127)

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

Про стягнення 136562,26 грн. основного боргу.

Заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області (69006, м.Запоріжжя, пр. Металургів, 6)

Суддя Попова І.А.

Представники:

Позивача не з'явився

Відповідача ОСОБА_1, дов. № 322 від 19.03.2015 р.

ВДВС не з'явився

Розглядається заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу господарського суду Запорізької області від 31.12.2003 р. по справі №7/1/03-22/315.

У відповідності до ст. 2-1 ГПК України в звязку з звільненням судді Скіданової Ю.О. з посади згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2016 р. заяву передано на розгляд судді Поповій І.А.

Ухвалою суду від 18.02.2016 р. заяву прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні 29.02.2016 р.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що рішенням господарського суду Запорізької області від 09.10.2003 р. у справі № 7/19/03-22/315 задоволено позовні вимоги ВАТ «КТЗ «Констар» та стягнуто та його користь з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» 136562 грн. 26 коп. основного боргу, 1365 грн. 62 коп. держмита, 682 грн. 81 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу. Постановою від 30.01.2004 р. ВДВС Енергодарського МУЮ відкрито виконавче провадження за стягненню з ВП ЗАЕС заборгованості в сумі 138728 грн. 69 коп. Матеріали виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 7/19/03-2/315 передані на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій області. Постановою від 04.01.2016 р. поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 7/19/09-22/315 від 31.12.2004 р. Платіжним дорученням № 710 від 16.01.2016 р. ВП ЗАЕС здійснено погашення заборгованості перед ПАТ «КТЗ «Констар» в сумі 135562 грн. 26 коп. Відповідно до листа № 5-135/59 від 19.01.2016 р. ПАТ «КТЗ «Констар» частина заборгованості в розмірі 3166,43 грн. вважається погашеною в порядку ст.. 605 ЦК України шляхом прощення боргу. Заявник відповідно до ст. 117 ГПК України просить визнати наказ від 31.12.2003 р. у справі № 17/19/03-22/315 таким, що не підлягає виконанню.

ПАТ «КТЗ «Констар» (стягувач у виконавчому провадженні) та ВДВС своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не сповістили.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви в судовому засіданні 29.02.2016 року за відсутності представників стягувача та органу виконання.

Заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали, суд встановив:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.10.2003 р. у справі №7/19/03-22/315 задоволено позовні вимоги ВАТ «КТЗ «Констар» та стягнуто на його користь з ДП «НАЕК «Енергатом» в особі ВП «ЗАЕС» 136562 грн. 26 коп. основного боргу, 1365 грн. 62 коп. держмита, 682 грн. 81 коп. держмита за подачу апеляційної скарги та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На виконання вказаного рішення 31.12.2003 р. видано відповідний наказ.

Постановою від 30.01.2004 р. ВДВС Енергодарського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 31.12.2003 р. по справі №7/19/03-22/315 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергатом» в особі ВП «ЗАЕС» на користь ВАТ «КТЗ «Констар» 138728 грн. 69 коп. боргу. Державним виконавцем надано строк на добровільне виконання до 06.02.2004 р. Вказане виконавче провадження зупинялося на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

В звязку з закінченням строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу постановою від 04.01.2016 р. виконавче провадження поновлено.

Звертаючись з заявою про визнання наказу по даній справі таким, що не підлягає виконанню, ВП ЗАЕС посилається на те, що 16.01.2016 р. ним сплачено частково заборгованість перед ПАТ «КТЗ «Констар» в розмірі 135562 грн. 26 коп., а частина заборгованості в розмірі 3166 грн. 43 коп. вважається погашеною в порядку ст.. 605 ЦК України шляхом прощення боргу.

Відповідно до частини четвертої статті 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Наведені заявником обставини не є підставами, з якими процесуальний закон повязує визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, у звязку з чим заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необґрунтованою внаслідок наступного:

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя. Право на стягнення грошових коштів за наказом господарського суду повинне бути реалізоване в процесуальних формах, встановлених законодавством про виконавче провадження. Таким чином, сплата боргу або виконання зобов'язання будь-яким іншим шляхом на стадії примусового виконання може відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Вивчені матеріали свідчать, що погашення боржником заборгованості в розмірі 135562 грн. 26 коп. відбулося після видачі судом наказу на виконання рішення від 09.10.2003 р. по справі №7/19/03-22/315, відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання рішення. В постанові про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2004 р. державним виконавцем боржнику надано строк добровільно виконати наказ по справі №7/19/03-22/315 до 06.02.2004 р.

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Частина 2 статті 117 Господарського процесуального кодексу України передбачає право суду вчинити такі процесуальні дії: виправити помилку допущену при його оформленні або видачі наказу; визнати наказ таким, що не підлягає виконанню; стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково), про що зазначається в постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів».

Оцінивши усі обставини у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків:

По-перше: у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

В даному випадку виконання боржником зобов'язання по сплаті заборгованості шляхом часткової сплати заборгованості є самостійним виконанням рішення суду по даній справі в контексті приписів Закону України «Про виконавче провадження», але не є добровільним виконанням в контексті приписів ст. 117 ГПК України. Таким чином, самостійне виконання рішення суду у процесі виконавчого провадження тягне інші правові наслідки та є сутністю інших правовідносин сторін виконавчого провадження, ніж визнання наказу такими, що не підлягає виконанню.

По-друге, заявник наполягає на тому, що зобов'язання в частині стягнення 3166 грн. 43 коп. заборгованості припинилися внаслідок прощення кредитором боргу, що про надано лист № 5-135/59 від 19.01.2016 р. від ПАТ «КТЗ «Констар».

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Припинення зобов'язання прощенням боргу є підставою припинення зобов'язання. Звільнення від боргу виражається у формі звільнення кредитором боржника від майнового обовязку. Дана форма припинення зобов'язання можлива лише за згодою кредитора. Боржник має право заперечувати проти зняття з нього боргу, доки не настав строк виконання зобов'язання. Якщо строк виконання зобов'язання настав, то боржник має виконати зобов'язання або зобовязаний прийняти звільнення від боргу. Таким чином, звільнення від боргу є різновидом припинення зобов'язання угодою сторін.

Наразі, заявник (боржник у виконавчому провадженні) не надав суду угоду, укладену (підписану обома контрагентами) щодо припинення частини зобов'язань саме прощенням боргу. Лист № 5-135/59 від 19.01.2016 р., на який посилається ВП ЗАЕС, не є угодою в понятті цивільного права, до листа не додано доказів на підтвердження повноважень особи, що його підписала.

Суд зазначає, що оскільки сторони в даному випадку врегулювали питання щодо виконання зобов'язань після відкриття виконавчого провадження та перебігу строку на добровільне виконання, вони мають керуватися приписами Закону України «Про виконавче провадження».

По-третє, за приписами ст. 117 ГПК України словосполучення «обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням… з інших причин» взагалі не передбачає визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, внаслідок виконання боржником рішення на стадії примусового виконання.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача через відсутність передбачених ст. 117 ГПК України підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд зауважує, що обставини фактичного виконання судового наказу в даній справі та дотримання при цьому порядку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження", не визначені предметом дослідження при розгляді даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 117 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відхилити заяву ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу господарського суду Запорізької області по справі №7/19/03-22/315 від 31.12.2003 р.

Суддя І.А. Попова