ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 909/972/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Калуш, Івано-Франківська область

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р.

у справі № 909/972/15

за позовом: комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» м. Калуш, Івано-Франківська область

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м.Калуш Івано-Франківська область

про стягнення коштів в сумі 3886, 50 грн.

за участі представників сторін від:

позивача: ОСОБА_3 представник за довіреністю №662 від 25.11.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_4 адвокат згідно посвідчення №646 від 10.06.2008 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області (суддя Ю.І. Грица) від 06.10.2015р. позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» кошти в сумі 3886,50 грн. та судовий збір в розмірі 1827 грн.

Рішення суду мотивоване невиконанням відповідачем зобовязання в частині оплати за надані послуги.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду місцевого суду як таке, яке прийняте з порушенням норм процесуального права та судові витрати покласти на позивача. В своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що не був повідомлений про розгляд справи, а відтак, не міг довести безпідставність позовної заяви.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за адресою: м.Калуш, вул. Січових Стрільців, 34-б на імя ОСОБА_2, вказана адреса відповідача була вказана у договорі, укладеному між сторонами.

В судовому засіданні представник апелянта виклав доводи апеляційної скарги, зокрема, зазначив, що його довіритель не був повідомлений належним чином про час та дату судового засідання. Крім цього, зазначив, що позивачем не підтверджено жодними документами факт наданих послуг. Представник позивача заперечив щодо вимог апеляційної скарги та зазначив, що підтвердження факту наданих послуг законодавством не передбачено.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення прийняте з порушеннями норм процесуального права, а тому, підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.104 ГПК України, підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно п.2 ч.3 ст.104 ГПК України, порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Стороною, не повідомленою належним чином про місце засідання суду, про що йдеться у п.2 ч.3 ст.104 ГПК України, слід вважати сторону, стосовно якої судом першої інстанції не дотримано вимог ст.64 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у таких відсутнє повідомлення про вручення відповідачу ухвали про порушення провадження у даній справі від 31.08.2015 р., у звязку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач всупереч вимог Господарського процесуального кодексу України не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання. Відтак, вказане порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, місцевий господарський суд, розглядаючи спір по суті, дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2002 р. між комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №4» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №28 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання послуг орендарю, відповідно до умов якого, балансоутримувач взяв на себе обов'язок забезпечувати обслуговування та експлуатацію та поточний ремонт будівлі за адресою: вул. С. Стрільців, 34б, а також утримання прибудинкової території, а орендар (відповідач) бере участь у витратах балансоутримувача на виконання робіт, передбачених даним договором.

Згідно п.п. 5.1, 5.4 вказаного договору, цей договір укладається строком на два роки.

У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом місяця, він вважається продовженим на той самий термін.

В подальшому 21.05.2010 р. між сторонами укладено договір №29 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання послуг з терміном його дії по 21.05.2011 р., згідно умов якого, балансоутримувач зобов'язується забезпечувати виконання робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, що знаходиться за адресою: вул. С. Стрільців, 34, а споживач бере участь у витратах балансоутримувача на виконання робіт, зокрема, прибирання прибудинкової території, утримання внутрібудинкових мереж водопостачання, водовідведення, електромереж, утримання аварійно-диспетчерської служби.

Відповідно до п. 5.4 цього договору, у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом місяця, він вважається продовженим на той самий термін.

У звязку з вищевикладеним та невиконанням обовязку відповідача щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги, КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» звернулось до суду з позовом про стягнення коштів в сумі 3886, 50 грн. за договором, долучивши до матеріалів справи копії рахунків-фактур з вказаним розміром щомісячних нарахувань відповідно за надані позивачем послуги відповідно до встановлених розцінок і тарифів.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст. ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з предмету укладеного договору, яким є надання інформаційних послуг, такий є договором про надання послуг.

Виходячи з правової природи договорів про надання послуг, такі споживаються в процесі вчинення певних дій або здійснення діяльності. Тобто, такі договори не мають матеріалізованого результату. А тому, враховуючи специфіку договорів про надання послуг, чинним законодавством не передбачено підписання будь-яких первинних документів бухгалтерської звітності у таких договорах. Колегія суддів звертає увагу, що вказаним договором також не обумовлено складання будь-яких підтверджуючих документів про надання послуг.

Крім цього, необхідно зазначити, що згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А факт неякісного надання комунальних послуг чи зобовязання до надання таких послуг може бути предметом розгляду окремого судового спору.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 3886, 50 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, як такого, що прийняте з порушенням норм процесуального права та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

При зміні чи скасуванні ухвали суду першої інстанції, апеляційний господарський суд проводить новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи те, що звернення з позовом до суду відбулось у звязку з неналежним виконанням зобовязання відповідачем, судова колегія не вбачає підстав для повернення сплаченого судового збору апелянту за перегляд рішення у апеляційній інстанції за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Калуш Івано-Франківської області задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду господарського суду Івано-Франківської області від 06.10.2015 р. скасувати. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (77300 АДРЕСА_1, код 0 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» (77300 м. Калуш, Івано-Франківська область, вул. Пушкіна, буд. 9а, код 32177228) 3 886,50 грн. та судовий збір у розмірі 1 827,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ на виконання даної постанови.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи скерувати в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Данко Л.С.

ОСОБА_1