РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/32565/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик"

про стягнення 4 572,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Бережок С.І. - представник за довіреністю № 14-96 від 18.04.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" про стягнення 4 572,91 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.09.2011 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №14/2098/11.

Оскільки відповідачем прострочено оплату придбаного газу, тому позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 3 921,74 грн. та індексу інфляції в розмірі 651,91 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.01.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.02.2016 року.

В судове засідання 02.02.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.01.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 12.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.02.2016 року розгляд справи відкладено на 22.02.2016 року.

В судове засідання 22.02.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.01.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.09.2011 року між національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Газовик" (покупець) укладено договір №14/2098/11 на купівлю-продаж природного газу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 1.1 договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця у IV кварталі 2011 року та у 2012 році природний газ (далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти газ на умовах цього договору.

Продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 10890,00 тис. куб. м .

Договір набуває чинності з дати його укладення і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2011 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості (п.11.1 договору).

В подальшому сторонами укладено додаткову угоду №1 від 30.09.2011 року та №2 від 31.01.2012 року до договору купівлі-продажу природного газу №14/2098/11 від 30.09.2011 року якими змінено п.5.2 договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2013 року у справі №910/2474/13 позов першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 39, код 32736800) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 647365,18 грн. боргу, 18064,43 грн. три проценти річних з простроченої суми, 81923,65 грн. пені.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що актами приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2011 р., 30 листопада 2011 р., 31 грудня 2011 р., 31 січня 2012 р., 29 лютого 2012 р., 31 березня 2012 р., 30 квітня 2012 р., 31 травня 2012 р., 30 червня 2012 р., 31 серпня 2012 р., 30 вересня 2012 р., 31 жовтня 2012 р., 30 листопада 2012 р., банківськими виписками з рахунку позивача за січень 2011-листопад 2012 років, реєстрами прийнятих платежів на користь НАК "Нафтогаз України" від ПАТ "Газовик" з 30 вересня 2011 до 18 січня 2013 років стверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом жовтня 2011-червня 2012 та серпня-листопада 2012 років 9716748 м3 природного газу вартістю 3296441,94 грн., а також оплати останнім одержаного газу у розмірі 2649076,76 грн.

Відповідно до п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним продажу газу, покупець зобов'язується надати підписані та скріплені печаткою покупця продавцеві два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами підписано акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2012 року на суму 652 546,36 грн. за поставку 1 990,473 тис. куб. м газу.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа наступного за місяцем поставки газу з поточних рахунків покупця (п.6.2 договору).

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦУ України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З пояснень позивача та довідки по операціях із відповідачем, вбачається, що останній здійснив оплату за поставку природного газу, проте з простроченням.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 3 920,88 грн. та індекс інфляції в розмірі 651,17 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3 % річних в розмірі 3 920,88 грн. нарахованих за період з 10.01.2013 року по 30.07.2013 року та індексу інфляції в розмірі 651,17 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ч.2 ст. 35, ст. 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 39, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) три проценти річних в розмірі 3 920 (три тисячі дев'ятсот двадцять) грн. 88 коп., індекс інфляції в розмірі 651 (шістсот п'ятдесят одна) грн. 17 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 09.03.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий