ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Справа № 910/22908/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу гр. ОСОБА_1, м. Київ
на ухвалу від 15.01.2016 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/22908/15 господарського суду м. Києва
про банкрутство Української аграрної біржі, м. Київ
розпорядник майна Щербань О.М., м. Київ
в судовому засіданні взяв участь представники:

боржника розпорядник майнаПротасова М.В., керівник; Щербань О.М., посв.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2015 порушено провадження у справі №910/22908/15 про банкрутство Української аграрної біржі (далі - боржник) у порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2015 (суддя Чеберяк П.П.), за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого, зокрема, в першу чергу включено грошові вимоги гр. ОСОБА_1 (далі - кредитор) до боржника на суму 18 422, 92 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 (судді: Разіна Т.І. - головуючий, Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу кредитора на вказану ухвалу повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Скаржник зазначає про законодавче звільнення його від сплати судового збору.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01.09.2015 набув чинності Закон України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII (далі - Закон).

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 5 Закону, якою передбачено пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Як вбачається, кредитор в апеляційному порядку оскаржував ухвалу суду першої інстанції про затвердження реєстру вимог кредиторів в частині розгляду самостійно заявлених ним до боржника грошових вимог, які становлять заборгованість із компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, тобто виплати, які в силу ст. 2 Закону України "Про оплату праці" входять до структури заробітної плати.

Отже, у даному випадку заявником апеляційної скарги є кредитор боржника гр. ОСОБА_1 - фізична особа, який звернувся з грошовими вимогами з виплати заробітної плати після оголошення про порушення справи про банкрутство боржника.

З огляду на імперативну норму п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону такий кредитор звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про банкрутство в усіх судових інстанціях.

Таким чином, посилання суду апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі на нерозповсюдження на кредитора положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону, якою встановлено пільгу щодо сплати судового збору для позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, є безпідставним, оскільки, як зазначено вище, пільги щодо сплати судового збору у справах про банкрутство врегульовано окремим пунктом 15 частини 1 статті 5 Закону.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги заявника з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм процесуального права, з передачею справи до суду апеляційної інстанції на стадію прийняття або відмови в прийнятті апеляційної скарги гр. ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 97, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу гр. ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 у справі №910/22908/15 скасувати.

3. Справу №910/22908/15 передати до Київського апеляційного господарського суду на стадію прийняття або відмови в прийнятті апеляційної скарги гр. ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.12.2015.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич