Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

02 березня 2016 року справа №927/38/16

за позовом: Борзнянської районної спілки споживчих товариств,

вул. П. Куліша, 95, м. Борзна, 16400,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 16400,

про виселення з орендованого приміщення та стягнення 15039,06 грн.

Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: Гвоздь К.С., довіреність №1 від 19.01.2016, Шаповал Н.О., довіреність №2 від 19.01.2016,

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №27 від 20.01.2016.

Рішення прийнято після оголошених 26.01.2016, 16.02.2016 та 23.02.2016 перерв в судових засіданнях на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 02.03.2016 проголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Борзнянською районною спілкою споживчих товариств подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про:

- зобов'язання звільнити займане приміщення складу за адресою: АДРЕСА_2;

- стягнення 6580,86 грн. неустойки.

25.01.2016 на адресу суду від позивача надійшли два примірники заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 21.01.2016, в яких він заявляє про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення неустойки на 3922,86 грн. і просить стягнути 10503,72 грн. неустойки за період прострочення повернення об'єкта оренди з 01.11.2015 по 26.01.2016, тобто до дати фактичного розгляду справи судом.

Також в цих заявах позивач просить прийняти до розгляду позовні вимоги, викладені в пункті 1 прохальної частини позовної заяви, в наступній редакції: „1. Прийняти рішення про примусове виселення відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Борзнянським РВ УМВС України у Чернігівській області 01.02.2000 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з приміщення складу Борзнянської райспоживспілки корисною площею 120 кв. метрів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом видачі наказу на примусове виселення".

Заява позивача від 21.01.2016 в частині збільшення позовних вимог подана у відповідності до прав позивача, встановлених ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому приймається судом.

Аналіз змісту заяв від 21.01.2016 в частині уточнень пункту 1 прохальної частини позовної заяви є за своєю суттю заявою про зміну предмету спорту, викладеного у пункту 1 прохальної частини позовної заяви, і саме так приймається судом до розгляду, як така що подана у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Користуючись правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач, до прийняття рішення по справі, 29.02.2016 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення неустойки на 4535,34 грн., а всього просить стягнути 15039,06 грн. за період з 01.11.2015 по 02.03.2016.

Суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Станом на 02.03.2016 після неодноразового подання позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог та подання заяви про зміну предмету спору суд розглядає справу в межах остаточних позовних вимог, а саме про:

- виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Борзнянським РВ УМВС України у Чернігівській області 01.02.2000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з приміщення складу Борзнянської райспоживспілки корисною площею 120 кв. метрів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 шляхом видачі наказу на примусове виселення;

- стягнення 15039,06 грн. неустойки за період з 01.11.2015 по 02.03.2016.

Представники позивача підтримують позовні вимоги і просять їх задовольнити, обґрунтовуючи позов тим, що порушуючи умови договору оренди, укладеного між сторонами 01.11.2014, відповідач не повернув майно хоча вчасно був повідомлений про відмову орендодавця від подальшого продовження договору оренди. З 01.11.2015 сплив строк дії договору оренди приміщення, але відповідач продовжує використовувати орендоване приміщення для власних потреб. На підставі ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути передбачену цією нормою неустойку, оскільки після припинення дії договору оренди відповідач продовжує користуватись об'єктом оренди без належної правової підстави

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог та просить у позові відмовити в зв'язку з тим, що позивач після 31.10.2015 на протязі листопада-грудня 2015 року та січня 2016 року приймав від відповідача платежі з орендної плати та комунальних послуг, а за таких обставин, на думку представника відповідача, спірний договір оренди є продовженим на той самий строк і на тих самих умовах в розумінні ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди об'єкта нерухомості №23 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування приміщення складу райспоживспілки корисною площею 120,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі - об'єкт оренди).

Відповідно до п. 2.1 договору орендодавець зобов'язується звільнити об'єкт оренди та передати орендарю за актом приймання-передачі об'єкта оренди (додаток, що є невід'ємною частиною даного договору) (додаток 3), в якому сторони зазначають склад об'єкта оренди, його стан на момент передачі в оренду.

Орендар вступає в строкове платне користування об'єктом оренди 01 листопада 2014 року включно (п. 2.2 договору).

У відповідності до п. 2.4 договору об'єкт оренди повертається орендодавцеві орендарем з урахуванням нормального фізичного зносу за актом приймання-передачі об'єкта оренди, в якому сторони зазначають склад об'єкта оренди, його стан на момент повернення, протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту закінчення строку дії оренди або в разі дострокового розірвання договору протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати припинення дії договору. Умовами повернення орендодавцеві об'єкта є: звільнення орендарем орендованої площі від меблів та іншого майна, вилучення зроблених орендарем поліпшень об'єкта оренди, які є власністю орендаря і відокремлюються від об'єкта оренди без завдання йому шкоди.

Згідно з п. 2.6 договору обов'язок зі складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця.

Відповідно до п.п. 3.1.2 п. 3.1 договору орендодавець зобов'язаний вчасно надавати орендарю рахунки на оплату орендної плати та витрат по відшкодуванню вартості наданих експлуатаційних витрат, комунальних послуг і послуг, що пов'язані з утриманням вартості наданих експлуатаційних витрат, комунальних послуг і послуг, що пов'язані з утриманням приміщень.

У відповідності до п.п. 3.3.2 п. 3.3 договору орендар зобов'язаний у термін до 05-го числа кожного місяця, в якому здійснюється користування об'єктом оренди і в повному обсязі відповідно до умов цього договору, сплачувати орендну плату та відшкодування експлуатаційних та комунальних платежів.

Згідно з п. 4.1 цей договір набуває чинності з 01 листопада 2014 року і діє до 31 жовтня 2015 року включно.

Відповідно до п. 5.1 договору орендна плата за місяць користування об'єктом оренди становить 1500,00 грн.

Витрати по комунальних платежах (за електроенергію, опалення) несе орендар, самостійно від власного імені укладає договори по наданню послуг (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 11.7 договору повідомлення за цим договором направляються рекомендованою поштою. Адреси для повідомлень:

- орендодавця: 16400, АДРЕСА_2, Чернігівська область;

- орендаря: АДРЕСА_1.

01 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем складено та підписано акт прийняття-передачі в оперативну оренду об'єкта нерухомості, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає приміщення складу. Об'єкти нерухомості, внутрішньо будинкові та зовнішні при будинкові комунікації, які передаються в оренду, є в належному технічному стані, відповідають санітарним і протипожежним нормам, не мають механічних пошкоджень тощо.

25 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем складена та підписана додаткова угода №1 до договору №23 від 01 листопада 2014 року, згідно якої сторони вирішили внести зміни в розділ 5 п. 5.1 договору оренди №23 від 01.11.2014 та викласти його в наступній редакції: „Орендна плата за місяць користування об'єктом оренди становить 1850,00 грн.".

Постановою правління Борзнянської районної спілки споживчих товариств №35 від 01.10.2015 у зв'язку з тим, що приміщення складу, що орендується ФОП ОСОБА_1 потрібне власнику для використання у господарській діяльності, правління постановило не продовжувати договір оренди №23 від 01.11.2014 на приміщення складу райспоживспілки по АДРЕСА_2 між Борзнянською районною спілкою споживчих товариств та ФОП ОСОБА_1 з 01.11.2015.

02.10.2015 позивач направив на адресу відповідача листа №183 від 01.10.2015, в якому повідомляв відповідача, що дія договору оренди закінчується 31.10.2015, що договір продовжуватись не буде, оскільки приміщення складу потрібне для використання у господарських потребах Борзнянської райспоживспілки і просив звільнити приміщення у термін до 01.11.2015 та провести поточні розрахунки по орендній платі. В судовому засіданні 16.02.2016 з оригіналів документів, наданих представниками позивача, суд встановив, що вищевказаний лист від 01.10.2015 був направлений на адресу відповідача, зазначену у договорі, та повернутий позивачу відділенням зв'язку 03.11.2015 за закінченням терміну зберігання.

Листом №197 від 03.11.2015, отриманого відповідачем особисто 03.11.2015, про що зазначив представник відповідача у судовому засіданні 23.02.2016 і надав з цього приводу письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, позивач повідомляє, що дія договору закінчилася 31.10.2015, станом на 03.11.2015 приміщення складу не звільнене, в зв'язку з чим позивач вимагає передати орендоване приміщення власнику за актом приймання-передачі до 09.11.2015.

Рекомендованим листом №212 від 02.12.2015, направленим на адресу відповідача: АДРЕСА_1 і отриманим ним особисто 03.12.2015, що підтверджується довідкою за підписом начальника Центру поштових зв'язків №2 Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта", позивач повідомляє відповідача, що станом на 02.12.2015 приміщення складу не звільнено і вимагає в строк до 15.12.2015 передати орендоване приміщення власнику за актом приймання-передачі.

В матеріалах справи містяться копії квитанцій, оригінали яких оглянуті судом в судовому засіданні 16.02.2016, згідно яких відповідач здійснював орендні платежі після закінчення строку дії договору, а саме: квитанція №71 від 27.11.2015 про сплату 1850,00 грн. за оренду приміщення, №72 від 27.11.2015 про сплату 500,00 грн. за електроенергію, №147 від 15.12.2015 прос плату 1850,00 грн. за оренду приміщення, №75 від 24.12.2015 про сплату 1662,00 грн. за електроенергію, №285 від 13.01.2016 про сплату 1850,00 грн. за оренду приміщення, №79 від 28.01.2016 про сплату 1025,00 грн. відшкодування К П, №155 від 15.02.2016 про сплату 1850,00 грн. за оренду приміщення.

Згідно довідки Центру поштового зв'язку №2 Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта" 19.02.2016 Борзнянською райспоживспілкою був надісланий електронний переказ на суму 7400,00 грн. на ім'я ОСОБА_1 з призначенням платежу: повернення помилково одержаних коштів, про що відповідачу надіслана відповідна телеграма.

Позивач вважає, що відповідач, порушуючи умови договору та вимоги чинного законодавства, не виконав обов'язку з повернення орендованого майна за договором оренди, строк дії якого сплив 31.10.2015, а тому просить виселити відповідача з приміщення та стягнути з нього неустойку на підставі ч.2 ст. 785 Цивільного кодексу України, оскільки після припинення дії договору відповідач продовжував користуватись об'єктом оренди без належної правової підстави.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.283 Господарського кодексу України ( далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. В силу ч.6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне визначення договору оренди міститься і в ст.759 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України).

Виходячи з умов договору №23 від 01.11.2014, між сторонами укладено договір оренди певного майна.

Відповідно до статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як зазначено у договорі, укладеному між сторонами, строк договору оренди починається з 01.11.2014; передання в оренду майна оформлено актом від 01.11.2014.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У ст. 764 ЦК України зазначено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Виходячи із системного аналізу змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, автоматична пролонгація договору оренди (продовження його дії на той самий строк та на тих самих умовах) відбувається в позасудовому порядку та має місце в разі відсутності заяв однієї із сторін договору про припинення договору оренди. Після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

У пункті 2.4 договору сторони передбачили, що об'єкт оренди повертається орендодавцеві орендарем з урахуванням нормального фізичного зносу за актом приймання-передачі об'єкта оренди, в якому сторони зазначають склад об'єкта оренди, його стан на момент повернення, протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту закінчення строку дії оренди або в разі дострокового розірвання договору протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати припинення дії договору. Умовами повернення орендодавцеві об'єкта є: звільнення орендарем орендованої площі від меблів та іншого майна, вилучення зроблених орендарем поліпшень об'єкта оренди, які є власністю орендаря і відокремлюються від об'єкта оренди без завдання йому шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, що достеменно встановлено судом та підтверджено відповідачем, листом від 03.11.2015, отриманим відповідачем, орендодавець (позивач) повідомив орендаря про закінчення строку дії договору оренди 31.10.2015, про відсутність наміру продовжувати договір оренди та необхідність повернення орендованого майна орендодавцю.

Вказаний лист був направлений орендарю належною особою (орендодавцем) та в межах місячного терміну, встановленого ч.4 ст. 284 ГК України та ст. 764 ЦК України, а тому цей лист є достатнім та належним доказом своєчасної відмови орендодавця від пролонгації договору оренди № 23 від 01.11.2014.

В подальшому листом №212 від 02.12.2015, направленим на адресу відповідача і отриманим останнім особисто, позивач знов підтвердив відсутність свого наміру на пролонгацію договору оренду і вимагав в строк до 15.12.2015 передати орендоване приміщення власнику за актом приймання-передачі.

Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, останній впродовж усього строку після закінчення дії договору оренди 31.10.2015 і до дня вирішення спору продовжує використовувати орендоване майно і сплачує орендну плату, що підтверджується вищевказаними квитанціями.

Таким чином у встановлений законодавством спосіб позивач своєчасно повідомив відповідача про припинення терміну дії договору оренди та просив орендаря звільнити займане приміщення та повернути його за актом приймання-передачі.

Оскільки відповідно до ст.ст. 759, 793 ЦК України, ст. 283 ГК України правовою підставою користування майном є договір оренди, орендодавець у встановлений законодавством спосіб і термін заперечив щодо пролонгації укладеного 01.11.2014 договору оренди, а відповідач доказів укладення договору оренди на новий строк на орендоване приміщення не надав, тому договір оренди №23 від 01.11.2014 припинив свою дію, в зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для перебування у цьому приміщенні.

Стаття 16 ЦК України, стаття 20 ГК України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких, зокрема, передбачено: припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі, присудження до виконання обов'язку в натурі, і якщо колишній орендар не звільняє орендовані приміщення після закінчення строку дії договору оренди, то позовна вимога про його виселення як примусове виконання обов'язку в натурі відповідає приписам ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що зводяться до посилань на належне виконання орендарем своїх договірних обов'язків щодо внесення орендної плати та комунальних платежів після 31.10.2015 та її неповернення орендодавцем, оскільки виходячи зі змісту ст. 764 ЦК України обов'язковою передумовою для пролонгації договору оренди є саме відсутність заперечень орендодавця у встановлений місячний термін, що в даному випадку не має місця, а тому саме по собі належне виконання орендарем своїх обов'язків, зокрема, в частині сплати коштів у вигляді орендної плати та прийняття її позивачем після припинення договору оренди, не створює підстав вважати договір оренди пролонгованим.

За таких обставин позовні вимоги в частині виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з приміщення складу Борзнянської районної спілки споживчих товариств корисною площею 120 кв. метрів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір в частині стягнення 15039,06 грн. неустойки за період з 01.11.2015 по 02.03.2016 на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Способи, якими стимулюється належне виконання сторонами договору узятих ними зобов'язань, визначаються законодавством або встановлюються за згодою сторін, тобто забезпечення виконання зобов'язання може виникати і на підставі закону. Зокрема, ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено спосіб забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення орендарем орендованого майна орендодавцю, а саме право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної облікової плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 N 12 „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" роз'яснено, що у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, слід враховувати умови договору та спеціальні норми ст. 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Отже законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі не виконання обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Як встановлено судом, сторонами у пункту 2.4 договору оренди також узгоджено, що об'єкт оренди повертається орендодавцеві орендарем за актом приймання-передачі об'єкта оренди протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту закінчення строку дії оренди або в разі дострокового розірвання договору протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати припинення дії договору. Умовами повернення орендодавцеві об'єкта є: звільнення орендарем орендованої площі від меблів та іншого майна, вилучення зроблених орендарем поліпшень об'єкта оренди, які є власністю орендаря і відокремлюються від об'єкта оренди без завдання йому шкоди.

Суд зазначає, що ЦК України не містить чітких вимог щодо змісту акта приймання-передачі об'єкта нерухомості. Однак, за загальним правилом, акт приймання-передачі приміщення має посвідчувати повернення предмету найму наймачем з описом об'єкта нерухомості, його місцезнаходження, описання його стану з урахуванням нормального зносу. Разом з об'єктом нерухомості наймач повертає наймодавцеві всі документи та інші речі (обладнання, устаткування, меблі тощо), які передавалися йому.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Застосування штрафних санкцій до будь-якого суб'єкта господарювання можливе лише за умови вчинення таким суб'єктом господарювання винних дій, тобто дій, які порушують приписи нормативних актів і ці порушення вчинені навмисно або внаслідок бездіяльності.

Враховуючи викладені вимоги, суд дійшов висновку про те, що належним доказом повернення орендодавцеві майна з оренди є підписаний представниками сторін акт приймання-передачі.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів того, що з метою подальшого користування орендованим майном ним були вчинені всі залежні від нього дії щодо виконання вимог чинного законодавства для продовження орендних правовідносин.

Матеріали справи не містять належного доказу продовження дії договору оренди на новий строк, доказу повернення позивачу відповідачем орендованого приміщення, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки, нарахованої на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України за період з листопада 2015 року по 2 березня 2016 року у розмірі 15039,06 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі в сумі 2756 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Борзнянським РВ УМВС України у Чернігівській області 01.02.2000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з приміщення складу Борзнянської районної спілки споживчих товариств корисною площею 120 кв. метрів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Борзнянським РВ УМВС України у Чернігівській області 01.02.2000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Борзнянської районної спілки споживчих товариств (АДРЕСА_2, Чернігівська область, р/р 2238 у філії ЧОУ АТ „Ощадбанк" м. Борзна, МФО 353553, ідентифікаційний код 01775878) 15039,06 грн. неустойки, 2756 грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09 березня 2016 року.

Суддя Ж.В. Блохіна