ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.03.2016 Справа № 907/1300/15

За позовом Закарпатського обласного центру з гідрометеорології, м. Ужгород

до Закарпатського обласного комунального підприємства „Міжнародний аеропорт Ужгород, м. Ужгород

про стягнення суми 53245,15 грн. за надані послуги з метеорологічного обслуговування та забезпечення на аеродромі „Ужгород.

Суддя господарського суду В.В. Мокану

представники:

Позивача ОСОБА_1, довіреність від 07.03.2014

ОСОБА_2, довіреність від 01.07.2014

Відповідача ОСОБА_3, довіреність № 1-26 від 19.01.2016

СУТЬ СПОРУ: Закарпатським обласним центром з гідрометеорології, м. Ужгород заявлено позов до Закарпатського обласного комунального підприємства Міжнародний аеропорт Ужгород, м. Ужгород про стягнення 53245,15 грн. заборгованості за надані послуги з метеорологічного обслуговування та забезпечення на аеродромі „Ужгород.

В судових засіданнях 02.02.2016, 17.02.2016, 24.02.2016 брали участь вищевказані представники, оголошувались перерви відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до Положення про реперну кліматичну станцію та Переліку реперних кліматичних станцій, затвердженого наказом Державної гідрометеорологічної служби від 29.12.2002 року № 92, Авіаційна метеорологічна станція цивільна Ужгород (скорочено АМСЦ Ужгород) входить до переліку реперних кліматичних станцій, цілодобово здійснює базові метеорологічні спостереження та передає метеорологічну інформацію до Київського банку авіаційних метеорологічних даних Українського гідрометеорологічного центру та Всесвітньої Метеорологічної Організації. Водночас, з метою забезпечення безпеки польотів на аеродромі „Ужгород метеостанція виконує додаткові функції як аеродромний метеорологічний орган, а саме, здійснює додаткові спеціалізовані спостереження, а також наземне метеорологічне обслуговування субєктів авіаційної діяльності (підготовку прогнозів, коректив до них, штормових попереджень по аеродрому, пакетів передпольотної інформації). Обовязок відповідача як експлуатанта аеродрому забезпечувати експлуатантів повітряних суден метеорологічною інформацією власними силами або на договірних умовах відповідно до авіаційних правил України передбачено ч. 5 ст. 72 Повітряного кодексу України. Факт здійснення на аеродромі Ужгород додаткових спеціалізованих метеорологічних спостережень підтверджується їх наявністю в Київському та світовому банках авіаційних метеорологічних даних. Метеорологічне обслуговування та забезпечення на аеродромі „Ужгород АМСЦ Ужгород здійснює згідно Інструкції з

метеорологічного забезпечення польотів на аеродромі Ужгород від 12.03.2013 року, затвердженої директором ЗОКП „Міжнародний аеропорт Ужгород, та Правил метеорологічного забезпечення авіації, затверджених наказом Державіаслужби, Мінприроди України, Міноборони України від 14.11.2005 № 851/409/661. За відсутності власної метеослужби укладення договору на метеорологічне обслуговування та забезпечення є необхідною умовою для експлуатації аеродрому відповідачем згідно Правил сертифікації цивільних аеродромів України.

Вказує, що протягом періоду з 01.01.2014 по 13.08.2014 між сторонами спору не існувало договірних відносин, однак, за відсутності нормативного врегулювання питання можливості припинення метеорологічного обслуговування авіації у такий ситуації, позивач був змушений продовжувати надання послуг з метеорологічного обслуговування та забезпечення на аеродромі Ужгород.

Наголошує, що підтвердженням метеорологічного обслуговування експлуатантів повітряних суден, що здійснюють польоти на аеродромі Ужгород, та авіаційних споживачів метеоінформації протягом спірного періоду являються звіти до Тимчасового договору № 53/13 від 30.09.2013 року, які, незважаючи на припинення дії зазначеного договору, щомісячно надсилалися відповідачем на адресу позивача. У зазначених звітах ЗОКП „Міжнародний аеропорт Ужгород наводив інформацію про щомісячну кількість повітряних суден, з яких було зібрано кошти за здійснене структурним підрозділом Закарпатського ЦГМ АМСЦ Ужгород метеорологічне обслуговування та забезпечення авіації у відповідності до їх напрямків слідування (при внутрішньому та міжнародному сполученні). Крім того, службам аеропорту були надані консультації та штормові попередження у відповідності до Інструкції з метеорологічного забезпечення польотів на аеродромі „Ужгород, затвердженої директором ЗОКП „Міжнародний аеропорт Ужгород 12.03.2013 року, та Правил метеорологічного забезпечення авіації, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та Міністерства оборони України від 14.11.2005 № 851/409/661.

Обовязок відповідача оплатити надані послуги обґрунтовує посиланням на норми ст. 17 Закону України „Про гідрометеорологічну діяльність та п.п 1 п. 2 Додатку 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1102, якими встановлено оплатність послуг у сфері гідрометеорології, а також „Методику формування вартості платних Послуг, затверджену наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України від 03.01.2012 № 1/2/1 та „Методичні рекомендації з оцінки собівартості та вартості гідрометеорологічної продукції, затверджені наказом голови Держгідромету України від 29.05.2003 № 42. Вважає, що оскільки відповідач не вжив заходів щодо організації власного метеооргану, не відмовився від послуг АМСЦ Ужгород, отримував послуги з метеорологічного обслуговування протягом спірного періоду без належного договірного врегулювання, а також проводив збір коштів з авіаційних субєктів, що здійснювали свою діяльність на аеродромі „Ужгород, за їх метеорологічне обслуговування і повернути надані послуги неможливо, то за аналогією застосування ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України він зобовязаний відшкодувати вартість отриманих послуг. Наголошує на нормі ст. 11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідач у відзиві на позовну заяву інформував суд про обставини оформлення між сторонами договірних відносин щодо надання метеорологічних

послуг та наголосив, що протягом періоду з 01.01.2014 по 14.08.2014 (дати набрання законної сили рішенням суду по переддоговірному спору) вважав продовженою дію Тимчасового договору № 53/13 і на умовах цього договору брав збір за метеорологічне обслуговування екіпажів повітряних суден та надсилав звіти і акти виконаних робіт з приводу метеорологічного забезпечення на аеродромі Ужгород. Письмовими поясненнями від 17.02.2016 відповідач підтвердив факт відсутності договірних відносин у вказаний період, що, на його думку, не підлягає доказуванню з огляду на ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. Позовні вимоги про стягнення сум за надані позивачем послуги заперечує, посилаючись на відсутність зобовязання ЗОКП „Міжнародний аеропорт Ужгород перед Закарпатським ЦГМ через відсутність договору. Наголошує, що зобовязання у частині метеорологічного забезпечення авіації відповідно до чинного законодавства виникає виключно на підставі договору, обовязковість укладення якого підтверджується нормою ч. 5 ст. 72 Повітряного кодексу України. Аналізуючи законодавство, яким регламентуються питання виникнення господарських зобовязань, стверджує, що жодним нормативно правовим актом не визначено, що спірні зобовязання виникають безпосередньо на підставі акту цивільного законодавства. Наголошує, що позивач не подав доказів погодження сторонами належним чином та у належний спосіб істотних умов договору в частині предмету, ціни та строку дії договору, тому договір не може вважатись укладеним, а подані позивачем акти, звіти, рахунки не є документами, які підтверджують укладення господарського договору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Закарпатське обласне комунальне підприємство „Міжнародний аеропорт Ужгород є експлуатантом аеродрому і в силу ч. 5 ст. 72 Повітряного кодексу України зобовязане забезпечувати експлуатантів повітряних суден метеорологічною інформацією власними силами або на договірних умовах відповідно до авіаційних правил України.

До вересня 2013 року метеорологічне забезпечення польотів повітряних суден на аеродромі Ужгород здійснювалось на підставі договору № 30/12 від 01.07.2012 року, укладеного між Закарпатським обласним комунальним підприємством „Міжнародний аеропорт Ужгород та Закарпатським обласним центром з гідрометеорології.

У звязку з переоформленням договірних відносин між сторонами 30.09.2013 року був укладений Тимчасовий договір про організацію метеорологічного обслуговування польотів повітряних суден на аеродромі „Ужгород № 53/13 (далі Тимчасовий договір).

Умовами Тимчасового договору передбачалось, що метеорологічне обслуговування авіації в аеропорту „Ужгород здійснює структурний підрозділ Закарпатського ЦГМ авіаметеорологічна станція Ужгород (цивільна) ІІ розряду (п. 1.2), послуги надаються безпосередньо виконавцем, а безпосереднім отримувачем послуг являється командир повітряного судна, який виконує політ (п. 2.3), виконавець доручає агенту брати збір за метеорологічне обслуговування польотів повітряних суден на аеродромі „Ужгород, а агент зобовязується за плату (винагороду) вчиняти правочин, пов'язаний з продажем послуг третім особам (п. 1.4). Пунктами 3.4 3.6 Тимчасового договору було узгоджено, що агент (відповідач) перераховує виконавцю (позивачу) кошти, отримані від третіх осіб (експлуатантів повітряних суден) за надані виконавцем послуги, а виконавець перераховує йому агентську винагороду в розмірі 15% від вартості наданих послуг.

Пунктом 6.1 Тимчасового договору визначено, що він набирає чинності з моменту припинення дії договору „Про організацію метеорологічного забезпечення польотів повітряних суден на аеродромі „Ужгород від 01.07.2012 № 30/12 і діє до 31 грудня 2013 року або до врегулювання відносин сторін даного договору укладенням нового договору.

За поясненнями представників сторін умову Тимчасового договору в частині строку його дії до врегулювання відносин укладенням нового договору включено до договору на той випадок, якщо новий договір буде укладено до 31.12.2013 року. Таке розуміння сторонами вказаної умови підтверджується перепискою, яка відбулась у грудні 2013 року (пропозиція відповідача укласти додаткову угоду до Тимчасового договору з огляду на сплив терміну його дії та зустрічна пропозиція позивача укласти додаткову угоду до Тимчасового договору на умовах позивача).

Враховуючи, що обставина припинення строку дії Тимчасового договору 31.12.2013 року підтверджена сторонами, суд відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України сприймає це як встановлений факт.

Матеріалами справи підтверджено і сторонами не заперечується, що протягом періоду часу з 01.01.2014 року до 14.08.2014 року (дати набрання законної сили рішенням господарського суду Закарпатської області у переддоговірному спорі у справі № 907/1314/13) взаємовідносини сторін не були оформлені договором, однак, позивач продовжував здійснювати метеорологічне забезпечення польотів повітряних суден на аеродромі „Ужгород. Підтвердженням фактів надання послуг повітряним суднам з метеорологічного забезпечення польотів на аеродромі „Ужгород є, зокрема, складені відповідачем звіти про кількість рейсів за напрямками слідування повітряних суден та вартості наданих послуг за січень (звіт від 10.02.2014 року), за лютий (звіт від 11.03.2014 року), за березень (звіт без дати), за квітень (звіт від 08.05.2014 року), за травень (звіт від 11.06.2014 року), за червень (від звіт 08.07.2014 року), за липень (звіт від 07.08.2014 року), за серпень (звіт від 05.09.2014 року), підписані керівником відповідача. Вартість вказаних послуг в сумі 34711 грн. 20 коп. позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, предметом позовних вимог є сума 18533 грн. 95 коп. вартості послуг, наданих службам ЗОКП „Міжнародний аеропорт „Ужгород, а саме, вартість консультацій та штормових попереджень.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 72 Повітряного кодексу України експлуатант аеродрому зобовязаний забезпечувати експлуатантів повітряних суден метеорологічною інформацією власними силами або на договірних умовах відповідно до авіаційних правил України.

Згідно ст. 17 Закону України „Про гідрометеорологічну діяльність гідрометеорологічне обслуговування та надання інших послуг у сфері гідрометеорологічної діяльності здійснюється підприємствами, установами та організаціями, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері гідрометеорологічної діяльності, за плату в обсягах і формах, що визначаються на договірних засадах.

Процедура сертифікації аеродрому, яка здійснюється на підставі Правил сертифікації цивільних аеродромів України, затверджених наказом Державіаслужби від 25.10.2005 року № 796, зареєстрованих Міністерством юстиції 10.11.2005 року за № 1357/11637, передбачає включення до заявки на сертифікацію аеродрому копій договорів щодо забезпечення діяльності аеродрому, які виконуються сторонніми

організаціями (протипожежне забезпечення, аварійно рятувальні роботи, утримання аеродромних покриттів, метеорологічне забезпечення) п.6.2.1 Правил.

Отже, укладення договорів щодо метеорологічного забезпечення (за відсутності власної метеослужби) є умовою функціонування аеродрому.

Вартість послуг з метеорологічного обслуговування узгоджується сторонами у договорі, встановлюється у відповідності до Методики формування вартості платних послуг, затвердженої наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України від 03.01.2012 року № 1/2/1, та Методичних рекомендацій з оцінки собівартості та вартості гідрометеорологічної продукції, затверджених наказом голови Дежгідромету України від 29.05.2003 року № 42.

Встановлено, що протягом спірного періоду не існувало домовленості сторін щодо обсягів і форм надання послуг з метеорологічного забезпечення, а також стосовно їх вартості.

Водночас, протягом вказаного періоду позивач продовжував надавати послуги з метеорологічного обслуговування внутрішніх та міжнародних польотів повітряних суден на аеродромі „Ужгород та забезпечувати відповідача штормовими попередженнями про небезпечні для авіації метеорологічні явища та добовими прогнозами погоди по аеродрому „Ужгород.

Матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем протягом спірного періоду послуг з метеорологічного забезпечення повітряних суден при внутрішньому сполученні для 53 рейсів, при міжнародному сполученні для 50 рейсів, при польотах в районі аеродрому для ПС з МЗМ менше 0,5 т 11 рейсів, при польотах в межах області для ПС з МЗМ менше 0,5 т 2 рейсів. Вартість цих послуг у загальній сумі 34711 грн. 20 коп., визначена виходячи з цін, погоджених у Тимчасовому договорі, який діяв у попередній період, була включена відповідачем до сум вартості аеропортових зборів і наземного обслуговування, які виставлялись для оплати експлуатантам повітряних суден, і оплачена останніми.

Оцінюючи вимогу позивача про відшкодування зазначеної суми, суд враховує наступне.

Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені ст. 11 Цивільного кодексу України, згідно якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

з акту управління господарською діяльністю;

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Суд констатує відсутність закону або іншого нормативно правового акту, яким встановлено обовязок відповідача здійснити оплату фактично наданих позивачем послуг в обємі та за ціною, заявленою позивачем.

Аналогічно констатується відсутність між сторонами протягом спірного періоду укладеного договору з визначенням обєму послуг та їх ціни.

Отже, зобовязання по оплаті на підставі закону або договору у відповідача протягом спірного періоду не виникало.

Проте, суд зазначає, що у такий ситуації фактично отримані відповідачем від експлуатантів повітряних суден кошти слід кваліфікувати як збереження майна за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав, оскільки вони є платою за послуги, надані позивачем. За таких обставин у відповідача виникло зобовязання сплатити позивачу суму 34711 грн. 20 коп. вартості послуг, наданих експлуатантам повітряних суден, як збережену без достатніх підстав.

Щодо іншої частини позовних вимог, що стосуються оплати за консультації та штормові попередження, надані службам аеропорту, суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на викладене вище, а саме, відсутність у спірний період належним чином оформлених договірних відносин з визначенням обєму послуг та їх вартості.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 34711 грн. 20 коп., в інший частині позову слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 794 грн. 03 коп., пропорційній сумі задоволених вимог, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України належить віднести на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород», м. Ужгород, вул. Собранецька, 145, на користь Закарпатського обласного центру з гідрометеорології, м. Ужгород, Словянська набережна, 5, кошти в сумі 34711 (тридцять чотири тисячі сімсот одинадцять) грн. 20 коп., а також 794 (сімсот девяносто чотири) грн. 03 коп. судового збору.

3. В інший частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 03.03.2016 року.

Суддя В.В. Мокану