ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2016 р.Справа № 916/9/16

Позивач: Міське комунальне підприємство „Теплодарводоканал

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Теплодарський завод „Південний металургійний індустріальний комплекс

Про стягнення

Суддя РОГА Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність №08/01-12/01 від 22.01.2016р.

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Міське комунальне підприємство (далі- МКП) „Теплодарводоканал, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Теплодарський завод „Південний металургійний індустріальний комплекс про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 11 707 грн. 17 коп., пені у розмірі 5 747 грн. 08 коп., 3%

26 січня 2016р. позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11 707 грн. 17 коп., пеню у сумі 1 298 грн. 28 коп., 3% річних у сумі 585 грн. 36 коп. , інфляційні втрати у сумі 6 994 грн. 64 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач про місце та дату судових засідань був повідомлений за юридичною адресою, але, судову кореспонденцію повернуто поштою з позначкою „За закінченням терміну зберігання. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату та місце судових засідань та розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст..75 ГПК України.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача , суд встановив:

14 липня 2008р. між ВАТ «Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго» (Постачальник електричної енергії) та МКП „Теплодарводоканал (Споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії №707, згідно якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю , величини якої на площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Строк дії Договору до 31.12.2008р., з умовою щорічного продовження , якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії .

02 січня 2013р. між МКП „Теплодарводоканал (Основний споживач) та ТОВ Теплодарський завод „ПМІК (Субспоживач) був укладений Договір на компенсацію витрат по тимчасовому забезпеченню електричною енергією, згідно якого Субспоживач компенсує витрати основного споживача , повязані із забезпеченням електричною енергією орендованого приміщення на ділянці КНС-2 піролізний цех , яке знаходиться за адресою: Одеська обл.. м.Теплодар, промзона, вул..Центральна, 89А, згідно показників лічильника Wa 07677.

За умовами п.2.3 Договору Основний споживач зобовязаний не пізніше 19 числа поточного місяця, разом знімати показники лічильника електричної енергії, встановленого за схемою „Субспоживача та виписувати рахунки до 25 числа поточного місяця за спожиту електроенергію та на компенсацію витрат.

Згідно розділу 3 Договору Субспоживач зобовязався здійснювати оплату виставлених рахунків до 30 числа поточного місяця. Крім того, Субспоживач зобовязаний своєчасно забирати рахунки.

Позивач у справі зазначає, що у період з листопада 2013р. по березень 2014р. відповідач спожив електроенергію на суму 15 528 грн. 44 коп., і на цю суму йому було виставлено відповідні рахунки, які було оплачено відповідачем частково, у сумі 3 821 грн. 27 коп., у звязку з чим за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 11 707 грн. 17 коп.

Позивач зазначає, що за приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Невиконання відповідачем своїх обовязків по Договору позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11 707 грн. 17 коп.

Крім того , позивач зазначає, що відповідно до ст..610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст..224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин , який порушив зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності , повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф , пеня) , яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності , невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. За таких обставин. у звязку із порушенням відповідачем строків оплати виставлених рахунків, позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 1 298 грн. 28 коп. за період з з квітня 2014р. по вересень 2014р.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу інфляційні у сумі 6 694 грн. 64 коп. за період з квітня 2014р. по листопад 2015р. , та 3% річних у сумі 585 грн. 36 коп. , які також просить стягнути з відповідача.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 цієї статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2013р. між МКП „Теплодарводоканал (Основний споживач) та ТОВ Теплодарський завод „ПМІК (Субспоживач) був укладений Договір на компенсацію витрат по тимчасовому забезпеченню електричною енергією, згідно якого Субспоживач компенсує витрати основного споживача , повязані із забезпеченням електричною енергією орендованого приміщення на ділянці КНС-2 піролізний цех , яке знаходиться за адресою: Одеська обл.. м.Теплодар, промзона, вул..Центральна, 89А, згідно показників лічильника Wa 07677.

За умовами п.2.3 Договору Основний споживач зобовязаний не пізніше 19 числа поточного місяця, разом знімати показники лічильника електричної енергії, встановленого за схемою „Субспоживача та виписувати рахунки до 25 числа поточного місяця за спожиту електроенергію та на компенсацію витрат.

Згідно розділу 3 Договору Субспоживач зобовязався здійснювати оплату виставлених рахунків до 30 числа поточного місяця. Крім того, Субспоживач зобовязаний своєчасно забирати рахунки.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому відповідно до ст.525 цього ж Кодексу одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За матеріалалми справи, позивач у справі належним чином виконав свої зобовязання за Договором та виставив відповідачу для оплати відповідні рахунки, Але , відповідач свої зобовязання за Договором у повному обсязі не виконав, має заборгованість по оплаті коимпенсації витрат Основного споживача , повязаних із забезпеченням електричною енергією орендованого приміщення на ділянці КНС-2 у сумі 11 707 грн. 17 коп.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення заборгованості у сумі 11 707 грн. 17 коп. не обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів , необхідних для належного виконання нею зобовязання , враховуючи інтереси другої сторони і забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій , передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи , відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобовязань , що є підставою для застосування до нього господарських санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч..6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Зазначена норма законодавства кореспондується з Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, відповідно до ст.. 3 якого розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок суми пені, суд доходить до висновку про його обгрунтованість , правомірність, у звязку з чим вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 1 298 грн. 28 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок, суд доходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача збитки від інфляції у сумі 6 994 грн. 64 коп. . та 3% річних у сумі 585 грн. 36 коп.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом

За таких обставин, позовні вимоги Міського комунального підприємства „Теплодарводоканал є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44,49, п.1-1 ст.80, ст..ст. 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Міського комунального підприємства „Теплодарводоканал - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Теплодарський завод „Південний металургійний індустріальний комплекс ( м.Теплодар, Одеської обл.., промзона, 89 „А, ) на користь Міського комунального підприємства „Теплодарводоканал (м. Теплодар, Одеської обл.., вул..польова, 1, , п/р 2600 НОМЕР_1 у ПАТ КБ „ПриватБанк, МФО 328704) заборгованість у сумі 11 707 грн. 17 коп, пеню у сумі 1 298 грн. 28 коп., 3% річних у сумі 585 грн. 36 коп., інфляційні втрати у сумі 6 994 грн. 64 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09 березня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога