ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Справа № 16/193/09

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіУдовиченка О.С.,
суддів:Куровського С.В.,
Поліщука В.Ю. (доповідач),
розглянувшикасаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінвест",
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17 червня 2015 року,
та рішенняГосподарського суду Запорізької області від 18 березня 2015 року,
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (м. Мелітополь, Запорізька область),
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (с. Степанівка Перша, Приазовський район, Запорізька область) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінвест" (м. Мелітополь, Запорізька область),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Ліквідатор Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Арбітражний керуючий Бичківський Олексій Олексійович, (м. Запоріжжя),
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, -
у справі№ 16/193/09 Господарського суду Запорізької області,
за заявоюФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (с. Степанівка Перша, Приазовський район, Запорізька область),
про визнання банкрутом,-
за участю представників:
від ФОП ОСОБА_4: особисто;
від ТзОВ "Азовінвест": Слободенюк Г.М. - керівник (Наказ-розпорядження №10 від 02.09.2013 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Постановою Господарського суду Запорізької області від 14.09.2009 року у справі № 16/193/09 визнано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4.) банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Добровольського Едуарда Владиславовича, інше.

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" (далі за текстом - ПАТ "Державний Ощадний банк України") звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінвест" (далі за текстом - ТзОВ "Азовінвест"), у якій просило визнати недійсними Договори купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, укладені між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест". В обґрунтування заявлених вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" посилалось на те, що оспорювані Договори не відповідають положенням ст. ст. 181, 187 ЦК України, були укладені за участю заінтересованої особи; крім того, майно було реалізовано за заниженою ціною, і це завдало збитків боржнику та його кредиторам.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року (суддя Черкаський В.І.) позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 5446; стягнуто з ПАТ "Державний Ощадний банк України" в доход Державного бюджету України 1147 грн. 00 коп. - судового збору; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Бичківського Олексія Олексійовича на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; стягнуто з ТзОВ "Азовінвест" на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року (головуючий суддя - О.В. Плахов, судді: Р.А. Гетьман, Л.М. Здоровко) апеляційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишено без задоволення; апеляційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ "Державний Ощадний банк України" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 в частині відмови у визнанні недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, передати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Поряд з цим, ТзОВ "Азовінвест", також, не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.02.2016 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційні скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТзОВ "Азовінвест" прийняті до провадження та призначено їх до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.02.2016 року розгляд справи № 16/193/09 відкладено на 25 лютого 2016 року.

10.02.2016 року від ПАТ "Державний Ощадний банк України" надійшла Заява про розгляд справи № 16/193/09 без участі представника Банку та Відзив на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4, у якому ПАТ "Державний Ощадний банк України" просить оскаржені рішення, в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Добровольського Е.В. і ТзОВ "Азовінвест", посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим номером 5446, залишити без змін, а касаційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" залишити без задоволення.

В судових засіданнях касаційної інстанції, директор ТзОВ "Азовінвест" подану касаційну скаргу підтримала за наведених у ній підставах, просила касаційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" задовольнити; скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09, в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладеного між арбітражним керуючим Добровольським Е.В., ліквідатором ФОП ОСОБА_4 і ТзОВ "Азовінвест", посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим номером 5446; прийняти нове судове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

ФОП ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог та доводів касаційної скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" заперечила, вважає їх безпідставними та необґрунтованими; касаційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" - підтримала в повному обсязі.

Інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційних скарг за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

24.09.2007 року між ВАТ "Державний Ощадний банк України" (на цей час - ПАТ "Державний ощадний банк України") в особі Мелітопольського відділення №8024 ВАТ "Ощадбанк" (Банк) та гр. ОСОБА_9 (позичальник) було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 179, відповідно до умов якого Банк надав гр. ОСОБА_9 кредит в сумі 700 000 грн. 00 коп. на умовах, визначених Договором, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути кредит, сплативши проценти за користування кредитом в розмірі 16% річних. Згідно п. 5 розділу "Терміни та їх тлумачення" Кредитного договору № 179, з метою забезпечення його виконання позичальником, між Банком та гр. ОСОБА_4, яка є майновим поручителем боржника, укладено Іпотечний договір № 179 від 24.09.2007 року.

24.09.2007 року ВАТ "Державний Ощадний банк України" в особі Мелітопольського відділення № 8024 ВАТ "Ощадбанк" та гр. ОСОБА_4, на забезпечення виконання кредитних зобов'язань гр. ОСОБА_9, уклали Іпотечний договір № 179, за умов п.п.1.1, 1.2 якого гр. ОСОБА_4 передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, а саме: комплекс, який складається з будівлі, яка має загальну площу 14,4 м2, нежитлову площу 10,3 м2 під літерою "Б-1", навісу під літерою "Г-1", навісу під літерою "Д-1", паливно-роздавальних колонок під літерою "1, 2", ємностей під літерою "5-12", очисного колодязю під літерою "13", огорожі під літерою "14-15", наземного нафтопроводу під літерою "16".

12.10.2007 року ВАТ "Державний Ощадний банк України" в особі Мелітопольського відділення № 8024 ВАТ "Ощадбанк" та гр. ОСОБА_4, на забезпечення виконання кредитних зобов'язань гр. ОСОБА_9, уклали Іпотечний договір № 195, за умов п.п. 1.1, 1.2 якого гр. ОСОБА_4 передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_2, а саме: автозаправочну станцію на 125 заправок на добу, яка складається з адмінбудівлі АЗС на 125 з/д операторської загальною площею 10,51 м2 під літерою "А-1", сховища ПММ АПБ-10 під літерою "І", трансформаторної підстанції під літерою "2", вигрібної ями під літерою "3", вбиральні під літерою "4", навісу металевого під літерою "5", навісу європласт під літерою "6", мощення, бетонування під літерою "7,8", каналізації під літерою "10".

В подальшому, Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10007/0292 філії - Запорізького обласного управління ВАТ "Державний Ощадний банк України" створене як філія - Мелітопольське відділення № 8024 ВАТ "Ощадбанк", яке у зв'язку з реорганізацією, проведеною на підставі Постанови Правління ВАТ "Державний ощадний банк України" № 359 від 19.08.2010 року, було перетворене та приєднане до філії - Запорізького обласного управління ВАТ "Ощадбанк". Вказане підтверджується Положенням про ТВБВ № 10007/0292.

Згідно із змінами до Положення, затвердженими Постановою Правління ПАТ "Державний Ощадний банк України" № 610 від 19.12.2011 року, повне найменування "Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" замінено на "Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", а скорочене найменування "ВАТ "Ощадбанк" замінено на "АТ "Ощадбанк".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.09.2009 року було порушено провадження у справі № 16/193/09 про банкрутство ФОП ОСОБА_4.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 14.09.2009 року у справі № 16/193/09 ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Добровольського Е.В., якого зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Під час ліквідаційної процедури ліквідатором ФОП ОСОБА_4 арбітражним керуючим Добровольським Е.В. були здійснені, передбачені ст. ст. 29, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заходи щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, у тому числі - майна, яке було передано в іпотеку за вказаними вище Іпотечними договорами.

Зокрема, 13.09.2010 року відбулись публічні торги з продажу належного ФОП ОСОБА_4 майна, розташованого по АДРЕСА_1.

11.10.2010 року відбулись публічні торги з продажу майна ФОП ОСОБА_4, розташованого по АДРЕСА_2.

Повідомлення про проведення вказаних публічних торгів Товарною біржею "Південноукраїнська торгова біржа" було опубліковано в газетах "Урядовий кур'єр" № 146 від 10.08.2010 року та № 164 від 07.09.2010 року відповідно.

Проведенню торгів передувала замовлена ліквідатором оцінка майна.

Зокрема, згідно з Висновком суб'єкта оціночної діяльності ПП "ОСОБА_13" за № 231 від 09.03.2010 року, ринкова вартість майна банкрута, розташованого по АДРЕСА_1, а саме - будівлі, "Б-1" загальною площею 14,4 м2, навісу "Г-1", навісу "Д-1", очисного колодязя "13", огорожі "14-15" склала 51920 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ).

Згідно з Висновком цього ж суб'єкта оціночної діяльності № 253 від 06.09.2010 року, ринкова вартість майна банкрута, розташованого по АДРЕСА_2, а саме - адміністративної будівлі АЗС на 125 з/д операторської "А-1" площею 10,51 м2, вигрібної ями № 3, вбиральні № 4, навісу металевого № 5, навісу європласт № 6, замощення з/б № 7,8, каналізації № 10 склала 36514 грн. 00 коп. (без ПДВ).

За результатами публічних торгів, що відбулись 13.09.2010 року (Протокол № 1 проведення публічних торгів (аукціону)) між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест" було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року (реєстр. № 4644), згідно з п. 1 якого, ліквідатор ФОП ОСОБА_4 - арбітражний керуючий Добровольський Е.В., що діє від її імені, передав у власність, а ТзОВ "Азовінвест" прийняло, нерухоме майно - комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: будівлі, позначено в плані літерою "Б-1", загальною площею 14,4 м2, нежитловою площею 10,3 м2, навісу "Г-1", навісу "Д-1", очисного колодязя "13", огорожі "14-15". Продаж вчинено за 51 920 грн. 00 коп.

До предмету продажу за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року (реєстр. № 4644) не увійшли паливно-роздавальні колонки, ємності, та наземний нафтопровід.

За результатами торгів, що відбулися 11.10.2010 року (Протокол № 2 проведення публічних торгів (аукціону)) між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону ТзОВ "Азовінвест" було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року (реєстр. № 5446), за умов п. 1 якого, ліквідатор ФОП ОСОБА_4, що діє від її імені, передав у власність, а ТзОВ "Азовінвест" прийняло, нерухоме майно - автозаправну станцію на 125 заправок на добу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та складається з: адміністративної будівлі площею 10,51 м2, позначеної в плані літерою "А-1", вигрібної ями № 3, вбиральні № 4, навісу металевого № 5, навісу європласт № 6, замощення з/б, бетонування № 7,8, каналізації № 10. Продаж вчинено за 36 614 грн. 00 коп.

До предмету продажу за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року (реєстр. № 5446) не увійшли сховища ПММ АПБ-10 та трансформаторна підстанція.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09, залишено без задоволення заяву ПАТ "Державний Ощадний банк України", про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського МНО Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 4644, та Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського МНО Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 5446. Зазначена ухвала мотивована, зокрема тим, що докази завдання збитків кредиторам у зв'язку з укладенням оспорюваних Договорів купівлі-продажу відсутні.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2014 року у справі № 16/193/09 апеляційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09 залишено без змін. Апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заявлених ПАТ "Державний Ощадний банк України" вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.12.2014 року, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2014 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09 скасовано; справу № 16/193/09 передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

При цьому, Вищий господарський суд України вказав на те, що під час вирішення спору, місцевим та апеляційним господарським судом не було встановлено, які фактичні обставини, що стосуються предмету спору у цій справі, були встановлені судовими рішеннями, зокрема, у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11 та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у цій справі (враховуючи, що предметом спору у цих справах є визнання недійсними Договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, укладені між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест"); не досліджено підстави, за яких заявлено позовні вимоги у названих справах та у справі, що розглядається; не перевірено відповідність суб'єктного складу сторін цього спору вимогам чинного процесуального законодавства. Водночас, вказано на те, що, після набрання (в порядку ст. 85 ГПК України) законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 24/5009/3976/11, Договір купівлі-продажу від 01.11.2010 року, у будь-якому разі, є таким, що визнаний господарським судом недійсним.

Під час нового розгляду даної справи, судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

На час укладення Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року, право власності на частину об'єктів: паливно-роздавальні колонки та ємності для зберігання, що входили до об'єкту іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2007 року № 179, було визнано за іншою особою - гр. ОСОБА_10 рішенням колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774 за позовом гр. ОСОБА_11 до ПАТ "Державний Ощадний банк України" та гр. ОСОБА_4 (щодо наземного нафтопроводу, на який гр. ОСОБА_11, також, просив визнати його право власності, апеляційним судом в позові в цій частині відмовлено).

Стосовно сховища (ємності) АПБ-10 та трансформаторної підстанції, які входили до предмету Іпотечного договору № 195 від 12.10.2007 року та не увійшли до предмету Договору купівлі-продажу, на момент укладення Договору купівлі-продажу від 01.11.2010 року, тривав судовий спір за позовом гр. ОСОБА_11, який, виходячи зі змісту рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року у справі № 22ц-2758/12, звернувся до суду в березні 2010 року. Вказаним рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03.07.2012 року у справі № 22ц-2758/12 за позовом гр. ОСОБА_11 до ПАТ "Державний Ощадний банк України" та гр. ОСОБА_4, та за зустрічним позовом ПАТ "Державний Ощадний банк України" до гр. ОСОБА_11 та ТзОВ "Азовресурс", скасовано рішення суду першої інстанції від 27.12.2011 року у названій справі, відмовлено ПАТ "Державний Ощадний банк України" в задоволенні вимоги про визнання частково недійсним Договору купівлі-продажу обладнання, за яким гр. ОСОБА_11 придбав у власність зазначене майно.

Крім того, господарськими судами встановлено, що ПАТ "Державний Ощадний банк України" не оспорювались результати оцінки по Висновках незалежного експерта ОСОБА_12 № 231 від 09.03.2010 року та № 253 від 06.09.2010 року; відсутні докази визнання у встановленому порядку з будь-яких підстав оцінки недійсною чи заниженою; відсутні докази визнання недійсними результатів аукціонів, що стали підставами укладення спірних договорів купівлі-продажу.

Також, господарським судом першої інстанції, в межах цієї справи, встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 24/5009/3976/11 від 30.08.2011 року Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року визнано недійсним, рішення оскаржено не було, набуло законної сили. Господарський суд у справі № 24/5009/3976/11 дійшов висновку, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. (ліквідатором ФОП ОСОБА_4.) та ТзОВ "Азовінвест" є таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 187, 203, 207, 215 ЦК України.

До того ж, встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.07.2011 року у справі № 13/5009/3591/11 позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено: визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2011 року, укладений між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. (ліквідатором ФОП ОСОБА_4.) та ТзОВ "Азовінвест", посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області -Тимченко М.Г. за реєстровим номером 4644. Під час розгляду справи в апеляційному порядку, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2011 року, ФОП ОСОБА_4 залучено до участі у справі як третього відповідача, оскільки господарським судом першої інстанції останню було визначено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2011 року, у вказаній справі, апеляційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" задоволено; рішення Господарського суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2012 року у справі № 13/5009/3591/11 касаційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2011 року у справі №13/5009/3591/11 - без змін.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" задоволено частково; визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 (в особі ліквідатора Добровольського Е.В.) і ТзОВ "Азовінвест", посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. за реєстровим № 5446; стягнуто з ПАТ "Державний Ощадний банк України" в доход Державного бюджету України 1147 грн. 00 коп. - судового збору; стягнуто з ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Бичківського О.О. на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; стягнуто з ТзОВ "Азовінвест" на користь ПАТ "Державний Ощадний банк України" 573 грн. 50 коп. - судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Державний Ощадний банк України" залишено без задоволення; апеляційну скаргу ТзОВ "Азовінвест" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 залишено без змін.

Приймаючи оскаржені судові рішення, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що доводи ПАТ "Державний Ощадний банк України" про продаж спірного майна за заниженою ціною не знайшли підтвердження під час розгляду цієї справи, матеріалами справи не підтверджено завдання збитків кредиторам, у тому числі і ПАТ "Державний Ощадний банк України", з укладенням оспорюваних Договорів купівлі-продажу. Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ "Державний Ощадний банк України", про визнання Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року недійсним, господарські суди першої та апеляційного інстанцій вказали на те, що, оскільки на час укладення вказаного Договору, право власності на частину об'єктів - паливно-роздавальні колонки та ємності для зберігання, що входили до об'єкту іпотеки за Іпотечним договором № 179 24.09.2007року, було визнано за іншою особою - гр. ОСОБА_10 (рішення колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2010 року у справі № 22-4774 за позовом гр. ОСОБА_10 до ПАТ "Державний Ощадний банк України" та гр. ОСОБА_4 Стосовно наземного нафтопроводу, на який гр. ОСОБА_10, також, просив визнати його право власності, апеляційний суд відмовив в позові в цій частині), у ліквідатора були відсутні підстави для продажу майна як цілісного комплексу. Задовольняючи вимоги ПАТ "Державний Ощадний банк України" в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 11.10.2010 року, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2007 року, автозаправна станція зареєстрована як об'єкт нерухомості КП "Нерухомість-П" Приазовської районної ради Запорізької області за реєстраційним номером 3757761 та складовими частинами комплексу є: адмінбудівля АЗС на 125 з/д (А-1) загальною площею 10,51 кв. м., сховище ПММ АПБ-10 (№ 1), трансформаторна підстанція (№ 2), вигрібна яма (№ 3), вбиральня (№ 4), навіс металевий (№ 5), навіс європласт (№ 6), мощеніє з/б, бетонірування (№ 7,8), каналізація (№ 10). Проте, не увійшли до предмету вказаного договору купівлі-продажу: сховище ПММ АПБ-10 (літ. № 1), трансформаторна підстанція (літ. М 2), що на думку судів є порушенням ст.187 ЦК України.

Щодо вказівки Вищого господарського суду України у постанові від 18.12.2014 року у справі №16/193/09 про існування судових рішень (зокрема, у справах №№ 13/5009/3591/11 та 24/5009/3976/11) щодо оспорюваних у цій справі Договорів купівлі-продажу, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вказала на те, що Вищим господарським судом України у справі № 908/648/13-г прийнято постанову від 04.09.2013 року, вказано, що судові рішення про визнання недійсним договору є такими, що прийняті з порушенням підсудності, тому не можуть мати юридичних наслідків для справи про банкрутство, оскільки порядок розгляду таких спорів регулюється у тому числі і спеціальними нормами Закону про банкрутство.

ПАТ "Державний Ощадний банк України", не погоджуючись з судовими рішеннями господарських судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у визнанні недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року, звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09, передати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. В обґрунтування заявлених вимог ПАТ "Державний Ощадний банк України" посилається на те, що Договір купівлі-продажу укладений з порушенням ст.ст.181, 182, 183, 187 ЦК України, ст.26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". На думку скаржника, в цьому випадку, підлягає застосуванню припис ч.11 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Поряд з цим, не погоджуючись з вказаними вище судовими рішеннями, ТзОВ "Азовінвест" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 16/193/09 в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року, прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Державний Ощадний банк України" у позовних вимогах у повному обсязі. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ст.43 ГПК України, ст.203 ЦК України.

Задовольняючи частково касаційні скарги ПАТ "Державний Ощадний банк України" та ТзОВ "Азовінвест", колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 ГПК України).

У відповідності зі ст. 84 ГПК України, рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому, зокрема, у мотивувальній частині вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.2014 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2013 року у справі № 16/193/09, Вищий господарський суд України у Постанові від 18.12.2014 року вказав на те, що під час вирішення спору, місцевим та апеляційним господарськими судами не було встановлено, які фактичні обставини, що стосуються предмету спору у цій справі, були встановлені судовими рішеннями, зокрема, у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11 та яким чином ці обставини впливають на вирішення спору у цій справі (враховуючи, що предметом спору у цих справах є визнання недійсними Договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 20.09.2010 року та від 01.11.2010 року, укладені між арбітражним керуючим Добровольським Е.В. - ліквідатором ФОП ОСОБА_4 та переможцем аукціону - ТзОВ "Азовінвест"). При цьому, колегією суду касаційної інстанції зауважено на тому, що після набрання, в порядку ст. 85 ГПК України, законної сили рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 24/5009/3976/11, Договір купівлі-продажу від 01.11.2010 року, у будь-якому разі, є таким, що визнаний господарським судом недійсним.

За приписами ст.99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Проте, всупереч наведеним положенням процесуального закону, Харківський апеляційний господарський суд, встановленим, на підставі судових рішень у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11, господарським судом першої інстанції фактичним обставинам, які мають суттєве значення для вирішення спору у цій справі, належної правової оцінки не дав. Посилаючись на постанову Вищого господарського суду України від 04.09.2013 року у справі № 908/648/13-г, в якій вказано, що судові рішення про визнання недійсним договору є такими, що прийняті з порушенням підсудності, тому не можуть мати юридичних наслідків для справи про банкрутство, оскільки порядок розгляду таких спорів регулюється у тому числі і спеціальними нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", фактично ухилився від виконання вказівок господарського суду касаційної інстанції у цій справі та здійснення правосуддя у повному обсязі.

У відповідності зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав та свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права, у зв'язку з чим суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зауважити на тому, що твердження, висловлені у постанові Вищого господарського суду України від 04.09.2013 року у справі № 908/648/13-г, не скасовують рішень судів, що набрали законної сили та, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України, є обов'язковими на всій території України.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 (рішення чинне з 06.11.02) в справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України", у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі "Брумареску проти Румунії", параграф 61).

У справі Рябих проти Росії (рішення від 24.07.03, п.52) Європейський суд постановив: правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень.

Однак, Харківський апеляційний господарський суд вищевказаного не врахував; не надав належної правової оцінки встановленим господарським судом першої інстанції фактичним обставинам справи, що мають суттєве значення для вирішення спору у даній справі.

Пунктами 1, 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому, згідно зі статтею 43 ГПК України, наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності зі ст. 1115 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням. Касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 1117 ГПК України).

Згідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких підстав, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 17 червня 2015 року у справі № 16/193/09 має бути скасована, а справа - направлена на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи, апеляційному суду необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апеляційному суду належить встановити, чи всі фактичні обставини, які стосуються предмету спору у цій справі, були встановлені господарським судом першої інстанції. Враховуючи, встановлені фактичні обставини у справах № 13/5009/3591/11 та № 24/5009/3976/11, які мають значення для вирішення цього спору, визначити: кому на момент проведення аукціону та укладення спірного Договору купівлі-продажу від 20.09.2010 року належав наземний нафтопровід, з яких підстав він не увійшов до об'єкту продажу; чи перейшло право власності на сховища ПММ АПБ-10 та трансформаторну підстанцію на момент укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.11.2010 року (реєстр. № 5446) до ОСОБА_10

Указом Президента України №811/2010 від 12.08.2010 року "Питання мережі господарських судів України" змінено територіальну юрисдикцію апеляційних господарських судів України, зокрема територіальна юрисдикція Донецького апеляційного господарського суду поширюється на Донецьку, Запорізьку та Луганську області.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних, зокрема, господарським судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції. Розгляд відповідних справ здійснюється господарськими судами, що визначаються Головою Вищого господарського суду України.

В розпорядженні Голови Вищого господарського суду України від №28-р від 02.09.2014 року "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" зазначено, що розгляд справ, підсудних господарським судам, розташованим у районі проведення АТО, здійснюється такими судами, зокрема, господарських справ, що підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом, - Харківським апеляційним господарським судом.

Відновлення роботи господарських судів, розташованих в районі проведення АТО, здійснюється згідно з розпорядженням, виданим Головою Вищого господарського суду України (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції").

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від №19-р від 09.04.2015 року "Про відновлення роботи Донецького апеляційного господарського суду" відновлено роботу Донецького апеляційного господарського суду з 14.04.2015 року за адресою: м. Харків, проспект Леніна, 5.

Беручи до уваги наведене, справа № 16/193/09 Господарського суду Запорізької області підлягає направленню на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10007/0292 філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовінвест" задовольнити частково.

3. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17 червня 2015 року у справі № 16/193/09 Господарського суду Запорізької області скасувати.

4. Справу № 16/193/09 Господарського суду Запорізької області передати на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

Головуючий суддяО.С. Удовиченко
судді:С.В. Куровський
В.Ю. Поліщук