РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016Справа №910/155/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/155/16

за позовом приватного підприємства «Компанія «Надежда»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Газ»;

про стягнення 98 436,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Батраченко В.В., довіреність № 401 від 06.08.2015р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне підприємство «Компанія «Надежда» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Газ» (надалі - відповідач) про стягнення 98 436,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки № 355 від 02.02.2015р. у визначений строк не розрахувався за одержаний товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 98 436,00 грн., що еквівалентно 300 000,00 рос. рублів,

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2016р. порушено провадження у справі № 910/155/16 та призначено її розгляд на 11.02.2016р.

08.02.2016р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли витребувані судом докази, а також заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 98 436,00 грн., що еквівалентно 300 000,00 рос. рублів. за офіційним курсом Національного банку України на день подання позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 25.02.2016р., у зв'язку з клопотанням позивача та неявкою повноваженого представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні 25.02.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання вдруге не з'явився, при цьому 25.02.2016р. через відділ діловодства від відповідача отримано відзив на позов, в якому останній визнав заборгованість, а також відповідач просить суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015р. між позивачем (за договором - постачальник) та відповідачем (за договором - покупець) було укладено договір № 355, у відповідності з п.1.1. якого позивач зобов'язується передати у власність покупця товар (обладнання, матеріали, запчастини і т.ін., а покупець зобов'язується своєчасно приймати товар та здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до п.2.2 договору, загальна сума договору складається з вартості товару, зазначеного в специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору, та не може перевищувати 2 500 000,00 рос.руб.

За умовами п.3.1 договору датою поставки партії товару вважається дата приймання товару покупцем та підписання уповноваженими представниками сторін товарних накладних.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем за видатковою накладною № 2072 від 12.08.2015р. та товарно-транспортною накладною № 2072 від 12.08.2015р., копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали оглянуто в судовому засіданні, поставив відповідачу товар на загальну суму 300 000,00 рос.руб.

Розрахунок за товар, що поставляється по даному договору, здійснюється покупцем протягом 30 днів після поставки товару на склад покупця.

Однак, відповідач в порушення умов договору, станом на час розгляду справи в суді, отриманий товар за спірним договором не оплатив, у зв'язку з чим у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за отриманий товар в сумі 300 000,00 рос.руб.

Отже, на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 300 000,00 рос.руб.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання товару за представленими видатковою та товарно-транспортною накладними та не надано доказів повної оплати або повернення переданого товару на суму 300 000,00 рос.руб., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 300 000,00 рос.руб. підлягає задоволенню.

Крім того, від відповідача 25.02.2016р. через канцелярію суду отримано відзив на позовну заяву, в якій останній позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ч. 5 ст. 78 ГПК України).

З огляду на викладені положення законодавства та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб і, таким чином, суд приймає визнання відповідачем позову, поряд із власними висновками суду, для прийняття рішення про задоволення позову щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 300 000,00 рос.руб.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Газ» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, н/п 2; ) на користь приватного підприємства «Компанія «Надежда» (юридична адреса: 39400, Полтавська обл., Машівський район, смт Машівка, вул. Леніна, 130; поштова адреса: 36020, м. Полтава, ул Жовтнева, 19; ) основний борг у сумі 300 000,00 рос.руб., що еквівалентно 98 436,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1476 грн. 54 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 09.03.2016р.

Суддя А.І. Привалов