ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.02.16р. Справа № 904/10768/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУД 1", Солом'янський р-н, м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м.Марганець, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості та штрафних санкції за договором поставки № 167 від 26.02.2015 року

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 19.01.2016 р.

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 30/15 від 05.01.2016р

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промбуд 1" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 69 368,63 грн. з яких: основний борг у сумі 69 000,00 грн. 3% річних у сумі 368,63 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 167 від 26.02.2015 року в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену продукцію.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення та уточнення до позовної заяви від 10.02.2016 року, в яких він виправляє описку, допущену в найменуванні стягувача в прохальній частині позовної заяви, а саме: замість ПАТ „ЗЗБК №1, читати ТОВ „Промбуд 1. Також, позивач зазначає наступне стосовно відзиву наданого відповідачем:

- відповідачем не надано жодного доказу, що підтверджує факт відсутності будь-яких товаросупровідних документів при здійсненні поставки товару;

- оскільки факт поставки та отримання відповідачем товару підтверджується належними доказами, у відповідача виникло зобовязання по оплаті отриманого товару на умовах договору.

24.02.2016 року позивачем було подано до суду уточнення до позовної заяви, в якому він просить суд стягнути 3% річних по сумі 138 000,00 грн. за період з 15.07.2015 року до 10.08.2015 року, та по сумі 69 000,00 грн. за період з 12.08.2015 року до 19.10.2015 року.

Відповідач позов не визнає (відзив на позовну заяву № 30/117 від 09.02.16р.), посилаючись на те, що:

- не було надано відповідачу оригінал відповідного рахунку - фактури, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для оплати відповідачем вартості отриманого товару, це унеможливило виконання обов'язку в строк щодо оплати товару.

11.02.16р. відповідачем подано до суду клопотання від 11.02.16р. про продовження строку вирішення спору у справі № 904/10768/15 терміном на 15 днів.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промбуд 1" та Публічним акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" був укладений договір поставки № 167, згідно п 1.1. якого Позивач взяв на себе зобовязання поставити Відповідачу ОСОБА_3 у відповідності до специфікації (додатків) до договору, а покупець прийняти та оплатити його вартість в порядку та на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 2.6. договору, порядок оплати товару та форма розрахунків вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Відповідно до п. 2.7. вищезазначеного договору, оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Пунктом 3.3. договору поставки передбачено, що разом із товаром постачальник повинен надати покупцю рахунок-фактуру, видаткову накладну, товаротранспортну накладну та сертифікат (паспорт) якості на товар.

Пунктом 3.4. договору сторони зазначили, що датою передачі товару вважається дата зазначена сторонами договору у видатковій та товаротранспортній накладній.

07.06.2015 року на адресу позивача збоку відповідача надійшла оферта у вигляді специфікації № 3 від 05.05.2015 року, згідно зі змісту якої предметом чергового замовлення відповідача було чотири штуки клапану редукційного КР-4 на загальну суму 138000 грн. 00 коп. разом з ПДВ.

Згідно пункту 4 вищезазначеної специфікації № 3, розрахунок за товар здійснюється протягом 5-ти банківських днів від дати підписання акту приймання-передачі.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем було поставлено відповідну продукцію на загальну суму 138 000,00 грн., що підтверджується наступними документами: видатковою накладною від 01.07.2015 року за № РН-0000012, довіреністю від 30.06.2015 року за № 536 та актом приймання передачі товарно-матеріальних цінностей по кількості та якості від 07.07.2015 року за № 3680.

Як свідчать матеріали справи, відповідач частково сплатив позивачу грошові кошти за поставлений товар у розмірі 69 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.08.2015 року за № 1916.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 статті 612 ЦК передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, оскільки відповідач в повному обсязі не розрахувався з позивачем за поставлений товар у строки обумовлені договором, то він вважається таким, що прострочив зобовязання.

Отже, сума основного боргу склала 69 000,00 грн., яка підтверджується матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями п 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено: сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних по сумі 138 000,00 грн. за період з 15.07.2015 року до 10.08.2015 року, та по сумі 69 000,00 грн. за період з 12.08.2015 року до 19.10.2015 року у розмірі 368,63 грн. є правомірними і підлягають задоволенню.

Проте варто зазначити, що вказана позивачем сума 3% річних у розмірі 368,63 грн. є заниженою. Суд звертає увагу на те, що 3% річних по сумі 138 000,00 грн. за період з 15.07.2015 року до 10.08.2015 року становить 294,90 грн.; по сумі 69 000,00 грн. за період з 11.08.2015 року до 19.10.2015 року становить 396,99 грн. Тобто, загальна сума 3% річних повинна становити 691,89 грн. (294,90 грн. + 396,99 грн. = 691,89 грн.), а не 368,63 грн.

Однак, стягнення з відповідача суми 3% річних в меншому розмірі є конституційним правом позивача.

Отже, сума 3% річних склала 368,63 грн., яка підтверджується матеріалами справи і підлягає стягненню.

Щодо стверджень відповідача, що йому не виставлявся рахунок-фактура для оплати товару та не було надано повний пакет документів згідно п. 3.3. договору не можна погодитись, оскільки відповідач частково розрахувався за поставлений товар у сумі 69 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1916 від 11.08.2015 року, в призначенні платежу якого є посилання на рахунок № СФ-0000017 від 01.07.2015 року і ніхто не позбавляв відповідача права розрахуватися з позивачем в повному обсязі, а саме, сплатити 138 000,00 грн.

Згідно п. 1 ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не звертався до позивача з вимогами надати йому недостатні документи в розумний строк.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Радянська, 62, р/р 1001 в ПАТ КБ „ПриватБанк, МФО 305299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбуд 1" (03037, м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Червонопартизанська, буд. 21, офіс 4, р/р 2509 в ПАТ КБ „ПриватБанк, ) 69 000 (шістдесят девять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 368 (триста шістдесят вісім) грн. 63 коп. 3% річних, 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору, про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 04.03.2016 року

Суддя ОСОБА_4