донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.02.2016 справа № 905/357/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № б/н від 01.12.15,
від відповідача:ОСОБА_5 № б/н від 20.02.16,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуWIGAL Sp.z.o.o, м. Краків, Польща

на рішення господарського суду Донецької області

від24.06.2015 року

по справі№ 905/357/15

за позовомПриватного підприємства "ЛІНА", м. Донецьк,
доWigal Sp.z.o.o, м. Краків, Польща,
простягнення 19 900 доларів США (422875,00 грн. - за офіційним курсом НБУ на день написання позовної заяви)

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Донецької області (суддя Бойко І. А.) рішенням від 24.06.2015 задовольнив позовні вимоги Приватного підприємства «ЛІНА», м. Донецьк (далі ПП «ЛІНА», позивач) та стягнув з Wigal Sp.z.o.o, м. Краків, Польща (далі WIGAL Sp.z.o.o, відповідач) заборгованість у розмірі 19 900, 00 доларів США, що станом на дату подання позову за курсом Національного банку України становить 422 875, 00 грн. та судовий збір у розмірі 8 457, 50 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення суду від 24.06.2015 просить скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2015 у прийнятті апеляційної скарги до провадження було відмовлено, апеляційна скарга повернута відповідачу без розгляду з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України (відсутність доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку).

Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015 ухвала апеляційної інстанції була скасована, справа передана для розгляду апеляційної скарги WIGAL Sp.z.o.o по суті Донецькому апеляційному господарському суду.

Ухвалою від 05.11.2015 апеляційна скарга відповідача прийнята до провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.02.2016 об 11:00.

Провадження у справі № 905/357/15 зупинено до 26.02.20216 з метою виконання Конвенції про вручення судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» та вимог Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Держаної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54.

Зазначеною ухвалою апеляційного суду у відповідача було витребувано оригінал апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області, який був відсутній в матеріалах справи. За повідомленням відповідача оригінал апеляційної скарги разом із заявою про повторне звернення з апеляційною скаргою після усунення недоліків був направлений до господарського суду Донецької області.

На вимогу апеляційного суду апеляційна скарга WIGAL Sp.z.o.o скерована до Донецького апеляційного господарського суду 03.02.2016 та долучена до матеріалів справи (а. с. 135-140).

Оскільки WIGAL Sp.z.o.o на виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 13.07.2015 було додатково сплачено судовий збір у сумі 47, 44 грн. (квитанція № 25 від 23.07.2015), зазначена сума судового збору підлягає поверненню відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з врахуванням постанови Вищого господарського суду України від 13.10.2015 у справі № 905/357/15.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.2016 провадження у справі № 905/357/15 відновлено.

В судове засідання 26.02.2016 з`явились представники позивача та відповідача, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Так, в обґрунтування своїх вимог про скасування рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2015 апелянт послався на відсутність належного повідомлення судом про час та місце слухання справи; заборгованість судом стягнута за контрактом № 2 від 08.01.2014, який підприємство WIGAL Sp.z.o.o в особі директора Alla Wigurska, не підписувало на всіх його сторінках, оригінал у відповідача відсутній, тому контракт є неукладеним, оскільки сторони не погодили всіх істотних умов, в тому числі щодо застереження про місце розгляду спору, що, на думку апелянта, робить справу непідсудною господарському суду Донецької області.

Відповідач також вважає, що Контракт № 2 від 08.01.2014 є недійсним у звязку з недодержанням письмової форми, яка є обовязковою для зовнішньоекономічного контракту. Сторони також не підписували Специфікації до Контракту для визначення ціни, асортименту, кількості та строку поставки, як це передбачено п. 1.4 Контракту № 2 від 08.01.2014, позивач самостійно на власний розсуд визначив ціну та кількість товару в рахунку № 4 від 16.11.2014.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводи скарги вважає безпідставними, Контракт № 2 від 08.01.2014 укладеним відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» з додержанням вимог про письмову форму Контракту та з узгодженням всіх істотних умов.

Крім того, позивач посилається на виконання ним умов Контракту, поставку партії недвоєного дубленого напівфабрикату «вет-блу» зі шкір ВРХ на суму 92 003, 01 доларів США, яка отримана відповідачем 08.12.2014 згідно з відміткою на міжнародній товарно-транспортній накладній А № 436676 та частково оплачена в сумі 72 103, 01 доларів США.

В судовому засіданні 26.02.2016 колегія суддів апеляційного суду задовольнила клопотання сторін про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки позивачем вони (докази попередніх поставок та оплати) надаються як заперечення на доводи апеляційної скарги щодо неукладеності договору, які відповідач був позбавлений можливості навести в суді першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд залучив до матеріалів справи меморіальні ордери № 35436649 від 27.02.2015, № 35486417 від 02.03.2015, № 35509363 від 05.03.2015, № 35521325 від 06.03.2015, № 35584641 від 19.03.2015, № 35645336 від 31.03.2015, № 35738783 від 10.04.2015 з відмітками банку, незавірені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 54-60).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з урахуванням такого.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб`єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов`язки, що і суб`єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною ОСОБА_4 України.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965 (далі Конвенція), до якої Україна приєдналася згідно із Законом України "Про приєднення України до Конвенцї про вручення судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах" від 19.10.2000.

Згідно зі ст. 15 Конвенції якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави або був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Конвенції суд може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі умови, передбачені цією статтею, зокрема, з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Донецької області порушив провадження у справі № 905/357/15 ухвалою від 15.06.2015 та призначив судове засідання на 24.06.2015 о 12:20. Рішення у справі прийняте в судовому засіданні 24.06.2015 за відсутності представника відповідача.

Докази повідомлення іноземного субєкта господарювання в порядку, передбаченому Конвенцією, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду, це в будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого суду.

Таким чином, оскаржене рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2015 у справі № 905/357/15 підлягає скасуванню, а апеляційний суд відповідно до повноважень апеляційної інстанції має прийняти нове рішення, користуючись правами, наданими суду першої інстанції (ст.ст. 99, 103 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Стаття 77 цього закону визначає виключну підсудність справ з іноземним елементом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

В п. 12.2 Контракту № 2 від 08.01.2014 сторони передбачили, що у випадку неможливості врегулювання спірних питань шляхом переговорів, вони вирішуватимуться в господарському суді Донецької області. Застосовне законодавство законодавство України.

Таким чином, доводи відповідача, що справа непідсудна господарському суду Донецької області, є безпідставними.

Позовні вимоги ПП «ЛІНА» обґрунтовані наявністю заборгованості WIGAL Sp.z.o.o в сумі 19 900 доларів США за товар, поставлений відповідно до Контракту № 2 від 08.01.2014 (далі Контракт № 2).

За умовами Контракту № 2 позивач поставляє відповідачу ОСОБА_6 недвоєний дублений напівфабрикат «вет-блу» із шкур BPY на умовах СРТ «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Покупець (відповідач) зобовязаний прийняти поставку ОСОБА_6 після його доставки та отримати ОСОБА_6 від перевізника в місці, визначеному в п. 4.1.2 Контракту № 2: 30-720 Krakow UI. Saska 4, Polska. Реквізити вантажоотримувача зазначаються у рахунку-фактурі.

Валютою платежу сторони визначили долар США, загальна вартість ОСОБА_6 3 000 000 доларів США (п. 5.1, 5.2, 6.3 Контракту № 2).

За умовами платежу, визначеними в п. 6.1 Контракту № 2, Покупець зобовязаний оплатити Покупцю поставлену партію ОСОБА_6 протягом 10 банківських днів з моменту виставлення рахунку на оплату, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця, якщо інше не буде обумовлено сторонами у відповідній Специфікації або додатковій угоді до Контракту.

Відповідно до п. 10.1 Контракту товар буде поставлений протягом 14 днів з моменту виставлення рахунку на оплату.

Датою відвантаження вважається дата печатки митного контролю на вантажно-транспортній декларації, яка свідчить про завершення митного оформлення партії ОСОБА_6 (п. 6.2 Контракту).

Контракт № 2 діє з дати його підписання до 31.12.2014 (п. 13.1).

Як свідчать надані позивачем докази, на виконання Контракту № 2 Продавець (ПП «ЛІНА») поставив, а Покупець (Wigal Sp.z.o.o) отримав партії ОСОБА_6, визначені в Рахунках № 1 від 19.02.2014, № 2 від 26.03.2014, № 3 від 22.09.2014, що підтверджується вантажно-митними деклараціями (форми МД-2) № 700130000/2014/002869, № 700130000/2014/004454, № 700130000/2014/001808 та відміткою Покупця про одержання ОСОБА_6 на міжнародних товаротранспортних накладних № 188130, № 343147, 435335 .

Крім того, позивач надав докази продажу валюти, отриманої в якості оплати за Контрактом № 2 відповідно до вимог постанови Національного банку України № 453 від 14.11.2013 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті».

Відповідачем здійснення операцій з купівлі-продажу за Контрактом № 2 до спірної поставки, оплата за яку є предметом спору, не спростовано.

За таких підстав, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неукладеності Контракту № 2 з врахуванням наступного.

Відповідно до умов п. 13.5 Контракт та додатки до нього, передані по факсимільному звязку або електронній пошті, є дійсними за наявності однієї оригінальної печатки, з обовязковим наступним підтвердженням шляхом обміну Сторонами відповідними оригінальними екземплярами документа, завіреного підписами та печатками Сторін.

Як слідує з пояснень сторін, такого обміну оригінальними екземплярами Контракту № 2 не відбулось.

Втім, матеріали справи містять докази, що сторони 12.11.2014 уклали до Контракту № 2 додаткову угоду № 5 про зміну банківських реквізитів Продавця, що також відповідачем не спростовується та саме на рахунок продавця, зазначений в додатковій угоді, була здійснена часткова оплата спірної партії ОСОБА_6.

Крім того, виконання сторонами умов Контракту з поставки партій ОСОБА_6, визначених в рахунках № № 1, 2, 3 свідчить про укладення та визнання істотних умов Контракту № 2.

Контракт № 2 укладений в письмовій формі, як того вимагає Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затверджене Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001.

Посилання скаржника на те, що відсутність підпису представників сторін на кожній сторінці Контракту (парафування), як це передбачено в Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 (далі Конвенція 1980 року), свідчить про неузгодження сторонами істотних умов договору є безпідставним, оскільки Конвенція такої вимоги до договорів не містить.

Чинним законодавством України, що регулює відношення сторін, такої правової дії як візування (парафування) умов договорів не встановлено. Більш того, наявність чи відсутність такого візування (парафування) не має значення для визначення, укладений чи не укладений відповідний договір. Візування (парафування) певних сторінок договору не можна ототожнювати власне з підписанням цього договору. Візування (парафування) сторінок договору є суто технічною дією з боку сторін та має застосовуватися ними на власний розсуд.

Крім того, відповідно до ст. 11 зазначеної Конвенції взагалі не вимагається щоб договір купівлі-продажу укладався чи підтверджувався в письмовій формі або підпорядковувався іншій вимозі щодо форми. Він може доводитися будь-якими засобами, включаючи свідчення.

Колегія суддів при цьому враховує, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавих актів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України. Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов`язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Сторони в Контракті № 2 передбачили, що асортимент, кількість, ціна та строки поставки узгоджуються сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Контракту (п. 1.4).

Строк поставки було визначено в умовах п. 10 Контракту. Специфікації до Контракту № 2 не укладались, що підтверджують як Продавець, так і Покупець.

Втім, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з доводами відповідача, що наслідком відсутності Специфікації є неукладеність Контракту, оскільки відповідно до ст. 55 Конвенції 1980 року у тих випадках коли договір був юридично правильно укладений, але в ньому прямо чи опосередковано не встановлено вартість або не передбачено порядок її визначення, вважається, що сторони, у разі відсутності якої-небудь вказівки про інше, мали на увазі посилання на вартість, яка в момент укладення договору звичайно стягувалася за такі товари, що продавалися за таких же обставин у відповідній галузі торгівлі.

Оскільки Покупець отримав ОСОБА_6 за ціною та в кількості, визначених у відповідних рахунках, зокрема і в Рахунку № 4 від 26.11.2014, заперечень щодо вартості не висловив, товар не повернув, це є достатнім, щоб вважати, що він погодився з пропозицією Продавця.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за ОСОБА_6, визначений в Рахунку № 4 від 26.11.2014 та поставлений ПП «ЛІНА» Покупцю відповідно до товарно-митної декларації № 70050000/2014/002485 та отриманий Wigal Sp.z.o.o, про що свідчить відмітка на міжнародній товарно-транспортній накладній № А № 436676 (а. с. 36).

Вартість зазначеної партії ОСОБА_6 складає 92 003, 01 долар США.

Відповідач зазначений ОСОБА_6 оплатив частково в сумі 72 103, 01 доларів США, про що свідчать меморіальні ордери № 35436649 від 27.02.2015, № 35486417 від 02.03.2015, № 35509363 від 05.03.2015, № 35521325 від 06.03.2015, № 35584641 від 19.03.2015, № 35645336 від 31.03.2015, № 35738783 від 10.04.2015, в яких містяться посилання на Контракт № 2 та інвойс (рахунок) № 4.

Сума боргу складає 19 900 доларів США.

За своєю правовою природою Контракт № 2 є договором поставки, на який відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України розповсюджуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобовязаний передати покупцеві ОСОБА_6, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України визначає обов`язок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідачем доводи позову не спростовані, доказів оплати партії ОСОБА_6, визначеної в рахунку № 4, в повному обсязі суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги ПП «ЛІНА» є обґрунтованими та доведеними.

Оскільки відповідно до п. 5.1 Контракту № 2 валютою платежу є долар США, позов підлягає задоволенню в сумі 19 900 доларів США.

Додане до письмових пояснень відповідача (вих. № 25/02 від 25.02.2016) листування щодо поставки спірної партії ОСОБА_6 не пізніше 25.11.2014 не є доказом зміни умов п. 10.1 Контракту, які визначають строк поставки протягом 14 днів з моменту виставлення рахунку.

Посилання Покупця на наявність рекламації по ОСОБА_6 попередньої поставки (рахунок № 3) не впливає на обов`язок оплати партії ОСОБА_6, поставленого по рахунку № 4 від 26.11.2014. Також на цей обов`язок не впливає посилання покупця на порушення визначених Контрактом № 2 умов поставки СРТ Інкотермс в редакції 2010 року, оскільки термін Фрахт/перевезення оплачені до означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику та зобов`язаний оплатити витрати, зв`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені також в ст. 678 Цивільного кодексу України, тому Wigal Sp.z.o.o як покупець не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Щодо партії товару, поставленого за рахунком № 4 від 26.11.2014, то відповідачем не надано доказів відмови в установленому порядку від прийняття товару та повідомлення про це Продавця.

Посилання Покупця на коливання курсу американського долару та скрутний фінансовий стан не звільняють від зобовязання щодо оплати отриманого ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

При цьому, колегія суддів враховує, що ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (п. 4 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України) Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею..

За змістом згаданого припису п. 4 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу Україниу разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви: для нерезидентів в іноземній валюті (за їх бажанням), для інших платників у гривнях у національній валюті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

З огляду на зазначене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6 276, 20 грн., виходячи з офіційного курсу Національного банку України на 21.05.2015.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, п. 2 ч. 3 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу WIGAL Sp.z.o.o, м. Краків, Польша на рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2015 по справі № 905/357/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2015 по справі № 905/357/15 скасувати.

Позовні вимоги Приватного підприємства "ЛІНА", м. Донецьк, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з WIGAL Sp.z.o.o (30-720 Краків, вул. Сашка, 4, м. Краків, номер КРС: НОМЕР_1, номер НІП: PL 676-21-85-716) на користь Приватного підприємства "ЛІНА" (83027, Донецьк, вул. Савченка, буд. 10 Б, ) суму заборгованості 19 900 доларів США, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 6 276, 20 грн.

Суду першої інстанції видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3