ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 березня 2016 року Справа № 927/1509/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.
Полякова Б.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві
на ухвалу та постановувід 08.02.2016 Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 господарського суду Чернігівської області
у справі№ 927/1509/15 господарського суду Чернігівської області
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкомбуд плюс"
провизнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Подана Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві, Інспекція) касаційна скарга б/н від 22.02.2016 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до ст. 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені у частині 1 статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, постанова господарського суду Чернігівської області від 12.01.2016 може бути предметом касаційного оскарження лише після її перегляду по суті в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції від 12.01.2016 в апеляційному порядку по суті не переглядалась, що позбавляє заявника касаційної скарги процесуального права на її оскарження в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві в частині оскарження постанови господарського суду Чернігівської області від 12.01.2016 не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, в зв'язку з чим у її прийнятті слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, Інспекцією оскаржується ухвала Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016, якою відмовлено ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві в прийнятті апеляційної скарги на постанову господарського суду Чернігівської області від 12.01.2016 у даній справі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015).

Підпунктом 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставку судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Однак, заявником в порушення названих норм до касаційної скарги не додані докази сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016, при цьому подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві посилається на те, що відповідно до змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" згідно із додатком № 3 "Розподіл видатків Державного бюджету України на 2016 рік" визначено, що на видатки та кредитування державного бюджету за напрямками, що пов'язані із діяльністю Державної фіскальної служби України в цілому - державою передбачено загальний та спеціальний фонд із видатками споживання, котрі включають виключно - видатки на оплату праці та видатки на комунальні послуги та енергоносії, а також видатки розвитку (56 463 тис. грн. у загальному фонді та 214 140,5 тис. грн. у спеціальному фонді). Однак, як вказує заявник касаційної скарги, розподіл таких видатків та напрямки їх використання ще не визначені. При цьому, скаржник до вказаного клопотання додав рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві від 09.12.2014 № 203 про внесення Інспекції до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування поважності підстав для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить правових підстав для задоволення клопотання ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві про звільнення від сплати судового збору.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись нормами ст. 129 Конституції України, ст. ст. 4, 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 33, п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. ст. 107, 111, п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження постанови господарського суду Чернігівської області від 12.01.2016 у справі № 927/1509/15.

2. Відмовити Державній податковій інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 у справі № 927/1509/15.

3. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 у справі № 927/1509/15 повернути заявнику.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков