ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.16р. Справа № 904/10990/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна", м. Київ

до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про визнання права користування майном

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 31 від 07.10.2015р.;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області про визнання права користування майном.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4491-ОД від 06.10.2011р. Згідно умов договору строк його дії становить 2 роки 11 місяців: з 06 жовтня 2011 року до 05 вересня 2014 року включно. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України від 10.04.1992 № 2269-ХП «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Позивач зазначає, що протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди № 12/02-4491-ОД позивач на адресу відповідача заяву про припинення договору не надсилав й відповідну заяву від відповідача не отримував. За наведених обставин з урахуванням приписів закону про оренду строк дії Договору оренди №12/02-4491-ОД було продовжено на той самий строк - до 05 серпня 2017 року. Проте, позивачем було отримано лист відповідача від 30.07.2015 р. №11-08-04926, згідно з яким було повідомлено, що відповідач припинив дію договору. Тобто за спливом майже річного строку після пролонгації договору відповідач вирішив його заднім числом припинити. Листом від 10.11.2015 №11-08-07670 відповідач повідомив позивача про обов'язок останнього повернути орендоване майно балансоутримувачу, отже дії відповідача слід розцінювати як односторонню відмову від Договору.

Ухвалою суду від 23.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 18.01.2016р.

18.01.2016р. відповідач подав відзив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

18.01.2016р. розгляд справи відкладено на 22.02.2016 р.

Ухвалою від 22.02.2016р. за клопотанням позивача продовжено строк розгляду справи до 0903.2016р.

22.02.2016р. у судовому засідання оголошено перерву до 09.03.2016р.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 22.02.2016р., в якому відображені відомості про явку сторін.

У судове засідання з'явився представник відповідача.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2011р. між Приватним акціонерним товариством "МТС Україна" (орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Дніпропетровській області (орендодавець) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4491ОД (далі договір).

Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно: нежитлове вбудоване приміщення (16,8 кв.м.) та частина даху (26,2 кв.м.), реєстровий номер 08681844.Ю.ХЕИИДШ153 (далі - майно) загальною площею 43,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачевська, 190Д на 5 поверсі та на даху 6 поверхового (будинку, приміщення, будівлі), що перебуває на балансі ДМУ ГУ МНС України у Дніпропетровський обл. (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на « 15» червня 2011р. і становить за незалежною оцінкою 148 330,00 грн. (п. 1.1. договору).

Майно передається в оренду з метою розташування операторів телекомунікацій, які надають послуги з рухомого (мобільного) зв'язку. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (п. 1.2. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна (п. 2.1. договору).

Орендар зобов'язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно за актом приймання - передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати /повної або часткової/ орендованого майна з вини орендаря. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендаря. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання-передачі орендодавцеві, зобов'язання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються не виконаними, а орендар зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі подвійної плати за користування державним майном за час прострочення (п. 5.5. договору).

Позивач зазначає, що ним належним чином виконуються умови договору, а саме майно використовується за призначенням, орендна плата сплачується своєчасно і в повному обсязі.

Як вказано вище договір укладено строком на 2 роки 11 місяців: з 06.10.2011р. по 05.09.2014р.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, зазначає, що протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди позивач на адресу відповідача заяву про припинення договору не надсилав й відповідну заяву від відповідача не отримував. Таким чином позивач вважає, що договір оренди було продовжено на той самий строк до 05.08.2017р.

Проте, як вказує позивач, ним було отримано лист відповідача від 30.07.2015р., яким було повідомлено, що останній припинив дію договору, тобто за спливом майже річного строку після пролонгації договору. Також листом від 10.11.2015р. відповідач повідомив позивача про обовязок останнього повернути орендоване майно балансоутримувачу. Таким чином позивач вважає, що вищевказані дії свідчать про оспорювання з боку відповідача права на користування орендованим згідно з договором оренди майном.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 06.10.2011р. по 05.09.2014р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, договір, за заявою орендаря, щодо продовження терміну дії, наданою відповідно до п. 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі (п. 10.1. договору).

Орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобовязаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та ін.) (п. 5.20. договору).

Належить звернути увагу, що договором за домовленістю сторін визначено, що договір «може бути продовжений».

Відповідач листом № 11-08-04926 від 30.07.2015р. (а.с. 17) повідомив позивача, що договір оренди може бути продовжений тільки при наявності виконаних всіх умов даного договору, у звязку із невиконанням позивачем умов договору оренди, відповідач зазначив про необхідність повернути майно за актом приймання-передачі.

Також листом № 11-08-07670 від 10.11.2015р. відповідач повідомив позивача, що у звязку із закінченням дії договору оренди, орендарю потрібно терміново повернути балансоутримувачу орендоване майно по акту приймання-передачі.

У відзиві відповідач посилається на те, що орендарем не було здійснено заходи щодо страхування майна та не забезпечено пожежну безпеку орендованого приміщення.

Дійсно, п. 10.1. договору визначено як одну з умов продовження строку дії договору: наявність договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 Господарського процесуального кодексу).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу).

Позивачем не надано доказів подання наведених документів орендодавцю.

Згідно з п.10.1 договір було укладено по 05.09.2014р. включно.

Листом від 03.10.2014р. позивач звернувся до відповідача з проханням продовжити на 2 роки 11 місяців термін дії договору оренди державного нерухомого майна: нежитлове вбудоване приміщення (16,8 кв.м.) та частина даху (26,2 кв.м.) загальною площею 43,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачевська, 190Д, що перебуває на балансі ДМУ ГУ МНС України у Дніпропетровський обл.

Тобто вищевказаний лист було направлено позивачем (орендарем) відповідачу з порушення процедури, визначеної п.5.20 договору, а саме: пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди.

29.02.2016р. позивач подав до суду для долучення до матеріалів справи незасвідчені ксерокопії заяви (31.07.2014р.) про намір продовжити строк дії договору та опису про направлення заяви відповідачу.

Належним доказом направлення на адресу відповідача документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Штам відділення поштового звязку нерозбірливий, визначити дату неможливо. Касовий чек/розрахункова квитанція, з яких би вбачалась дата подання до відділення поштового звязку для відправки заяви від 31.07.2014р. позивачем не подано.

Крім того, належить звернути увагу, що у описі та заяві позивач вказує, що додав докази належного виконання умов договору. Однак до суду відповідні копії документів подані не були.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 1218,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.03.2016

Суддя ОСОБА_2