ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" березня 2016 р.Справа № 924/28/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс", м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Пашківці Старокостянтинівський район

про знесення / демонтування самочинного будівництва "Стаціонарного павільйону (магазину)"

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд зобов'язати відповідача знести / демонтувати самочинне будівництво "Стаціонарний павільйон (магазин)" по АДРЕСА_1, що належить відповідачу, за рахунок власника майна.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що ТОВ „Міронекс" є власником готелю „Случ" розташованого за адресою: м. Старокостянтинів, вул. Острозького, 10. Право власності на цілісний майновий комплекс готелю "Случ" (Готель) набуте на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 28 лютого 2015 року який зареєстровано в реєстрі за номером 268.

Після придбання готелю позивач вирішив впорядкувати територію навколо приміщення готелю, під час чого виявив наявність незаконно розміщених малих архітектурних форм (МАФ) перед парадним входом до готелю, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З метою демонтажу незаконно встановленого МАФ який належить ОСОБА_2 позивачем подано позов до Старокостянтинівського районного суду в якому на даний час розглядається відповідна справа. Що ж стосується МАФу ОСОБА_1 який розміщений за адресою вул. Острозького, 12/1 в місті Старокостянтинів, після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.10.2015р. № НОМЕР_3 (Інформаційна довідка), позивач встановив, що приміщення яке належить ОСОБА_1 за вищевказаною адресою, є об'єктом нерухомого майна, право власності на який зареєстровано 13 вересня 2013 року Реєстраційною службою Старокостянтинівського районного управління юстиції, Рішення №5867293 від 13.09.2013р. З урахуванням норм процесуального права дана категорія справ віднесена до компетенції господарського суду.

Відповідно до ДБН 360-92** а саме таблиці 1 додатку 3.1 (який є обов'язковий) „Протипожежні вимоги", відстань між будинками слід встановлювати не менше 6 метрів, а по факту „Стаціонарний павільйон (магазин)" ОСОБА_1 встановлений на відстані не більше 4 метрів від готелю позивача, що є порушенням державних будівельних норм.

При проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків у тому числі із вбудовано - прибудованими приміщеннями, і доступ пожежників з автодрабин і автопідйомників у будь-яку квартиру чи приміщення. Відстань від краю проїзду до стін будинку, як правило, слід приймати 5-8 м для будинків до 9 поверхів і 8-10 м для будинків 9 поверхів і вище.

Тобто, протипожежні норми передбачені державними будівельними нормами ОСОБА_1 не дотримано чим порушено ДБН 360-92** таблиця 1 додатку 3.1.

Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно п.6 „Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. N 198, будівництво споруд, прокладання інженерних комунікацій та виконання інших робіт у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг здійснюється в порядку, що визначають відповідно Укравтодор, Держбуд і Держжитлокомунгосп за погодженням з Головним управлінням Державтоінспекції МВС. Відповідно до п.20 вищевказаних правил, у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг і червоних ліній міських вулиць і доріг забороняється в тому числі: розташовувати будь-які споруди або об'єкти без погодження з власниками автомобільних доріг та Державтоінспекцією.

З отриманої відповіді виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 04.08.2015р. №31-зп, встановлено, що об'єкт нерухомого майна який належить ОСОБА_1 розташований в межах червоних ліній, що порушує норми п.6 та п.20 „Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. N 198.

Згідно п.4.19. Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, Затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.05.95 р. N 21 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 травня 1995 року за N 160/696, розміщення споруд побутово-торговельного призначення і рекламоносіїв поблизу зупинок міського транспорту слід здійснювати відповідно до Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. N 198. Розміщуючи об'єкт нерухомого майна, ОСОБА_1 було порушено також п.4.19 зазначених Правил.

ФОП ОСОБА_1 було порушено права ТОВ „Міронекс", що полягає у безперешкодному користуванню власним майном, будівлею готелю „Случ". З фасадної сторони готелю де розміщений стаціонарний павільйон (магазин) ОСОБА_1, знаходяться торгові точки наших орендарів - аптека „Мед-сервіс Львів" та магазин „Мобіжук". Вищевказаний стаціонарний павільйон (магазин) повністю закриває наші рекламні вивіски та рекламні вивіски наших орендарів, що чинить перешкоди у належному ведені підприємницької діяльності як готелю так і наших орендарів, оскільки зменшує огляд торгових точок для потенційних наших клієнтів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. В засіданні суду 22 лютого 2016 року позов представник позивача підтримав, наполягав на його задоволенні. Крім того, він подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої, пов'язаної справи № 822/6088/15, яка розглядається Хмельницьким окружним адміністративним судом за позовом ТОВ "Міронекс" до Державної архітектурно - будівельної інспекції України, Реєстраційної служби Старокостянтинівського РУЮ Хмельницької області, третя особа на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 02.01.2013 року № 1, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 5867293 від 13 вересня 2013 року стаціонарного павільйону (магазину), що належить ОСОБА_3, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

У разі задоволення вищевказаного позову стаціонарний павільйон (магазин) набуде статусу самочинного будівництва, в зв'язку з чим для відповідача у даній справі (924/28/16) настануть певні правові наслідки, одним з яких буде - знесення МАФ (що є предметом розгляду господарської справи).

Вирішуючи назване клопотання, судом враховується таке. Виходячи з підстав позову в господарській справі, результат вирішення справи адміністративної з врахуванням предмету розгляду останньої не впливатиме на вирішення питання наявності / відсутності самочинного будівництва, оскільки наявні у господарській справі докази є достатніми для її вирішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. В судовому засіданні 10.02.2016 року він подав письмовий відзив на позов, в якому вказано таке.

Позовна заява, всупереч правилам ст. 1 ГПК України не містить вказівки про те, які саме права позивача порушені відповідачем, у чому ці порушення полягають.

Відповідач є власником земельної ділянки на якій знаходиться нерухоме майно (демонтаж якого є предметом розгляду), що також є власністю відповідача. Всі відповідні правовстановлюючі документи наявні у відповідача, які додаються до справи.

Згідно Конституції та ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник має право користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд і вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Також, представник відповідача направив на адресу суду 01.03.2016 року заперечення проти клопотання позивача щодо зупинення провадження у справі, де зазначено, що спір, який буде розглядатися адміністративним судом не створює жодних перешкод до розгляду господарської справи, оскільки двома судами розглядаються різні правовідносини, які не пов'язані між собою. По друге, про час розгляду адміністративної справи немає жодних відомостей, а тому пов'язувати її розгляд з даною справою є необґрунтованим.

З наданих матеріалів вбачається.

28 лютого 2015 року між ФГ „ВМС" (продавець) та ТОВ „Міронекс" (покупець) укладено договір, за яким продавець передає, а покупець приймає цілісний майновий комплекс готелю „Случ" з будівлями (літери „А-ІІІ", „1Б", „1В") за адресою: АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці Старокостянтинівської міської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, розміром 0, 1623 га., та сплачує обговорену цим договором грошову суму.

Договір підписаний обома сторонами, скріплений їх печатками та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про що свідчить печатка та підпис нотаріуса.

7 липня 2015 року між Старокостянтинівською міською радою (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір, в силу якого продавець згідно рішення 50 сесії міської ради від 22 травня 2015 року № 25 п. 1 продала, а покупець купив земельну ділянку площею 0, 0018 га, що розташована в АДРЕСА_1. Цільове призначення землі - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Договір підписано обома сторонами та скріплено печаткою міської ради. Крім того, договір посвідчено приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу і зареєстровано за номером 560, що підтверджується печаткою та підписом нотаріуса.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2015 року № 34322651 цілісний майновий комплекс готелю „Случ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності (приватна) позивачу.

За Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_3 від 30.10.15 року земельна ділянка, площею 0, 0018 га, кадастровий номер НОМЕР_2, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності відповідачу.

В силу витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2013 року № НОМЕР_5 Стаціонарний павільйон (магазин), за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності відповідачу.

Така ж інформація вказана і в Свідоцтві про право власності від 13.09.2013 року № 9394821.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_4 від 07.07.2015 року земельна ділянка, площею 0, 0018 га, кадастровий номер НОМЕР_2, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі належить на праві приватної власності відповідачу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази та надавши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Позивач у позовній заяві просить знести / демонтувати самочинне будівництво „Стаціонарний павільйон (магазин) у АДРЕСА_1. Вказаний об'єкт, відповідно до наявних матеріалів належить відповідачу на праві власності. Зокрема, в силу витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2013 року № НОМЕР_5 Стаціонарний павільйон (магазин), за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності відповідачу. Така ж інформація вказана і в Свідоцтві про право власності від 13.09.2013 року № 9394821. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_4 від 07.07.2015 року земельна ділянка, площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_2, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі належить на праві приватної власності відповідачу.

За ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що відповідач, самовільно побудувавши „Стаціонарний павільйон (магазин)" не дотримав, при цьому норми метражу по відстані між спорудами, чим порушив норми ДБН 360 - 92, а також здійснив дане будівництво у межах червоних ліній міських вулиць, чим порушив норми „Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони", затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 року № 198 та п. 4.19 Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро - та автомобільного транспорту, затверджених наказом Державного комітету України по житлово - комунальному господарству 15.05.95р.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Позивач не довів порушення спірним будівництвом свого права, а отже не довів обґрунтованості звернення до суду.

Крім того позивачем не враховується наявність зареєстрованого за відповідачем права власності на спірний павільйон, а також земельну ділянку на якій він розташований. За таких обставин позивач фактично просить не вирішити питання знесення самочинного будівництва, а позбавлення відповідача права власності на стаціонарний павільйон (магазин). При цьому не враховує гарантовану Конституцією України непорушність права власності (ст. 41)

За ст. ст. 319, 321 ЦК України власник (позивач) володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу АДРЕСА_2),

3 - відповідачу АДРЕСА_3