РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016Справа №910/28831/15

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До відповідача-1 публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

До відповідача-2 Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

про стягнення 488681,39 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за дов.), ОСОБА_2 (за дов.)

від відповідачів Сердеженко М.О. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася з позовом фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення за договором № ПЗ/УЦОП-1118 від 30.12.2011 494001,28 грн., з яких: 269340,00 грн. боргу, 488,68 грн. пені, 15765,35 грн. трьох процентів річних, 208407,25 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати за надані послуги.

Суд своєю ухвалою суду від 11.11.2015 порушив провадження у справі № 910/28831/15.

У судовому засіданні представник відповідача заявив, що належним відповідачем є Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Позивач наполягає на своїх позовних вимогах до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Суд своєю ухвалою від 14.12.2015 розгляд справи відклав на 21.01.2016, залучив до участі у справі Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Під час розгляду справи суд витребував у відповідачів дані щодо складання передавального акту, надавши (за наявності) належним чином засвідчену його копію в частині, що стосується заборгованості перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за договором № ПЗ/УЦОП-1118 від 30.12.2011.

Згідно з документами, наданими публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», до нього перейшли зобов'язання Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за договором № ПЗ/УЦОП-1118 від 30.12.2011.

Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 488681,39 грн., яких: 269340,00 грн. боргу, 490,89 грн. пені, 15533,75 грн. трьох процентів річних, 203316,75 грн. інфляційних. Вимоги про стягнення 5319,89 грн. судом не розглядаються.

У поданому суду відзиві публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не погодилося з наведеним позивачем розрахунком трьох процентів річних та інфляційних, а також просило їх зменшити в порядку ст. 233 Господарського кодексу України. Крім того, відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

30.12.2011 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (сторона 2) та Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-західна залізниця» (сторона 1) уклали договір № ПЗ/УЦОП-1118 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого сторона 2 зобов'язується надавати стороні 1 послуги по організаційно-технічному забезпеченню функціонування філії квиткової каси з продажу проїзних документів на поїзди останньої ( далі - послуги), а сторона 1 зобов'язується оплачувати ці послуги відповідно до умов цього Договору.

Сторона 1 здійснює оплату послуг сторони 2 шляхом перерахування на поточний рахунок останньої грошової суми у розмірі 12,00 грн. без ПДВ за кожне місце, з якого береться комісійний збір і яке було реалізовано стороною 1 по цьому Договору у звітному місяці, крім проїзних документів, вартість яких сплачена через мережу Інтернет (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору перерахування здійснюється щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного з звітним, згідно з актом (актами), підписаних (підписаного) повноважними представниками сторін.

Позивач надав, а відповідач 2 отримав послуг на загальну суму 269340,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами здачі приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2013 на суму 101556,00 грн., від 30.11.2013 на суму 118968,00 грн. та від 31.12.2013 на суму 48816,00 грн..

Відповідач 2 за послуги не сплатив. Станом на день розгляду справи 269340,00 грн. боргу не погашено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, у тому числі Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця», які реорганізовуються шляхом злиття.

Припинення юридичної особи шляхом злиття має наслідком набуття правонаступником прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється (ст. 104 ЦК України).

31.07.2015 комісією з припинення відповідача 2 складено передавальний акт, відповідно до якого кредиторська заборгованість перед позивачем передана публічному акціонерному товариству «Українська залізниця».

Таким чином, на даний час зобов'язаною особою за Договором є публічне акціонерне товариства «Українська залізниця».

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Статті 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, вимоги про стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 269340,00 грн. боргу є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.3 Договору за порушення умов Договору сторона 1 сплачує стороні 2 пеню у розмірі 0,001% від вартості послуг за кожний день прострочення.

Позивач заявив до стягнення 490,89 грн. пені, а саме: 184,83 грн. за період з 15.11.2013 по 15.05.2014, 217,71 грн. за період з 15.12.2013 по 15.06.2014 та 48816,00 грн. за період з 15.01.2014 по 15.07.2014.

Відповідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосується позовна давність в один рік.

Отже, станом на день подачі позову до суду (10.11.2015) річна позовна давність за цими вимогами спливла.

Виходячи з того, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України), вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач неправомірно визначив початок періоду прострочення як 15 число листопада, грудня 2013 року та січня 2014 року, оскільки, виходячи з умов Договору, прострочення виконання зобов'язань починається з 16 числа. За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 15511,61 грн. трьох процентів річних та 200634,78 грн. інфляційних. У стягненні 22,14 грн. трьох процентів річних та 2681,97 грн. інфляційних судом відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені) надано п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

В свою чергу, три проценти річних у розмірі 15511,61 грн. та інфляційні в розмірі 200634,78 грн., які підлягають стягненню на підставі ст. 625 ЦК України, не є неустойкою в розумінні ст. 549 ЦК України, та не є штрафними санкціями в розумінні ст. 230 ГК України, право на зменшення яких надано ст. 233 ГК України, а тому дані суми підлягають стягненню у повному обсязі.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені, не спростовані, а тому позовні вимоги до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягають задоволенню в частині стягнення 269340,00 грн. боргу, 15511,61 грн. трьох процентів річних, 200634,78 грн. інфляційних, а загалом 485486,39 грн.. В іншій частині позову до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» судом відмовлено.

Оскільки на даний час Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-західна залізниця» не є зобов'язаною особою за Договором, позов до неї не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача та публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог. За таких обставин, 79,80 грн. судового збору підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, код 40075815) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 03110, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 269340,00 грн. боргу, 15511,61 грн. трьох процентів річних, 200634,78 грн. інфляційних, 7282,30 грн. судового збору.

В іншій частині позову до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити.

В позові до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» відмовити повністю.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 03110, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України 79,80 грн. судового збору.

Рішення підписано 02.03.2016.

Суддя С. А. Ковтун