ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" лютого 2016 р.Справа № 916/5171/15

За позовом: Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт»;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс»;

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 31.12.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 05.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» про стягнення 720 510,50грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.01.2016р. порушено провадження по справі №916/5171/15.

27.01.2016р. у судовому засіданні Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» надало клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.01.2016р. витребувано у Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» належним чином засвідчену копію повного тексту аудиторського звіту за результатами проведеного позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за період з 17.07.2013 по 01.07.2015р.

08.02.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшли письмові пояснення по справі.

15.02.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» до канцелярії господарського суду Одеської області надано відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 15.02.2016р. оголошено перерву до 29.02.2016 р. о 12:00. у відповідності до ст.77 ГПК України.

23.02.2016р. від Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшли письмові пояснення по справі.

29.02.2016р. у судовому засіданні після повернення суду з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

21.10.2014р. Між Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» укладено договір на надання послуг підйомно-транспортною технікою.

Відповідно до п.1.1. Договору № 372-0 від 21.10.2014р., Виконавець (Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт») зобовязується в порядку і на умовах Договору за заявками Замовника (ТОВ «Транс-Сервіс»), поданими у диспетчерську Виконавця, надавати послуги необхідною підйомно-транспортною технікою та обладнанням для виконання розвантажувально-навантажувальних робіт на території порту.

Договір № 372-0 від 21.10.2014р. набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, та регулює правовідносини між сторонами з 01.10.2014р. та діє до 31.12.2014р., також вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або перегляду його умов (п.9.1 Договору № 372-0 від 21.10.2014р.).

Відповідно до п.1.3. Договору № 372-0 від 21.10.2014р. фактичним часом надання Послуг з використанням техніки вважається дата і час виїзду її з гаражу Виконавця до місця виконання робіт і повернення до гаражу згідно з даними занесеними в дорожні листи. Робота техніки від 01 до 30 хвилин вважається за 0.5 години, робота техніки від 30 до 60 хвилин вважається за 1 годину.

Відповідно до п.4.1. Договору № 372-0 від 21.10.2014р., Сторони погодили, що ОСОБА_1 наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками Сторін, є документом що підтверджує факт надання Послуг.

Відповідно до п.2.1.7. Договору № 372-0 від 21.10.2014р., Замовник зобовязаний після отримання екземплярів ОСОБА_1 наданих послуг, повернути Виконавцю підписаний та засвідчений власною печаткою належний екземпляр або надати мотивовану відмову від підписання ОСОБА_1 наданих послуг, у випадку ненадання мотивованої відмови, протягом 5 робочих днів ОСОБА_1 наданих послуг вважається прийнятим Замовником.

Сторонами було підписано ОСОБА_1 здачі-прийняття робіт (надання послуг), № Пр/21774 від 31.10.2014р. № Пр/23868 від 30.11.2014р. № Пр/26112 від 31.12.2014р. № Пр/1517 від 31.01.2015р. № Пр/3049 від 28.02.2015р. №Пр/4217 від 31.03.2015р. №Пр/6075 від 30.04.2015р. № Пр/7298 від 31.05.2015р. № Пр/8344 від 30.06.2015р.

Як зазначають представники сторін, по даним актам, Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» виставило рахунки на суму 4 847158,36 грн., які Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» сплачені з повному обсязі, що не заперечується Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт».

Управлінням аудиту та контролю Міністерства інфраструктури України проведено позаплановий аудит відповідності та фінансового аудиту Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за період з 17.07.2013р. по 01.07.2015р.

Під час перевірки виявлено, що під час виставлення рахунків за договором № 372-0 від 21.10.2014р. не враховувались умови п.1.3 Договору про збільшення часу роботи техніки від 01 до 30 хвилин до 0,5 години, а від 30 до 60 хвилин.

Управлінням аудиту та контролю Міністерства інфраструктури України в акті перевірки зазначено наступне: «…через невірний розрахунок фактичного часу використання ТОВ «Транс-Сервіс» перевантажувальної техніки портом недоотримано фінансових ресурсів на суму 652,4 тис. грн.»

В подальшому, як зазначає позивач на виконання умов Договору № 372-0 від 21.10.2014р. Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» виставило наступні рахунки за актами здачі - прийняття робіт ТОВ «Транс-Сервіс»:

Номер та дата акту здачі-прийняття робіт ПеріодСумма з ПДВ, грн
ПР/21 774Р від 31.08.2015Жовтень 201481 658,20
ПР/23 868Р від 31.08.2015Листопад 2014101 044,86
ПР/26 112Р від 31.08.2015Грудень 2014119 906,41
ПР/1 517Р від 31.08.2015Січень 201589 615,93
ПР/3 049Р від 31.08.2015Лютий 201536 843,60
ПР/4 217Р від 31.08.2015Березень 201540 625,38
ПР/6 075Р від 31.08.2015Квітень 201552 197,81
ПР/7 298Р від 31.08.2015Травень 201568 110,51
ПР/8 344Р від 31.08.2015Червень 201562 455,52
Усього за актами: 652 458,22
Вищеперелічені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) отримано представником ТОВ «Транс-Сервіс»: ОСОБА_3 21.09.2015, про що свідчить його підпис на супровідному листі.

Враховуючи те, що ТОВ «Транс-Сервіс» не надав мотивованої відмови протягом 5 робочих днів на ОСОБА_1 наданих послуг, то відповідно до умов Договору № 372-0 від 21.10.2014р. останній вважається прийнятим ТОВ «Транс-Сервіс» без зауважень.

Відповідно до п.5.4 Договору № 372-0 від 21.10.2014р., оплата за послуги, що надаються Виконавцем з використанням техніки здійснюється Замовником щомісяця на підставі рахунків Виконавця та затвердженого ОСОБА_1 наданих послуг протягом 10 банківських днів з дати надання рахунку.

Відповідно до п. 6.4. Договору № 372-0 від 21.10.2014р., за несвоєчасну оплату рахунків Виконавця за задані послуги згідно з умовами Договору Замовник зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до ст. 6 ГПК України Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» направлялись претензії з вимогою погашення заборгованості з метою досудового врегулювання спору.

09.10.2015р. Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» отримало лист № 539/10 яким ТОВ «Транс-Сервіс» відмовило в сплаті рахунків.

Враховуючи вищезазначене, Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» на користь Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» заборгованість у розмірі 720 510,50 грн., яка складається з загальної заборгованості: 652 458,22 грн., суми пені у розмірі 63 708,52 грн., 3 % річних у розмірі 4 343,76 грн. та суму судового збору.

Проаналізувавши у сукупності наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору № 372-0 від 21.10.2014р. Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» було підписано відповідні ОСОБА_1 здачі-прийнття робіт (надання послуг) № Пр/21774 від 31.10.2014р., № Пр/23868 від 30.11.2014р., №Пр/26112 від 31.12.2014р., № Пр/1517 від 31.01.2015р., № Пр/3049 від 28.02.2015р., № Пр/4217 від 31.03.2015р. № Пр/6075 від 30.04.2015р., № Пр/7298 від 31.05.2015р., № Пр/8344 від 30.06.2015р.

По даним актам Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» виставило рахунки на суму 4 847158,36 грн., які Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» сплачені з повному обсязі, що підтверджується протоколом судового засідання від 15.02.2016р.

Отже, суд дійшов висновку, що зобовязання за Договором № 372-0 від 21.10.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» виконало в повному обсязі. Що додатково підтверджується відміткою на ОСОБА_1 здачі-прийнття робіт (надання послуг) № Пр/21774 від 31.10.2014р., № Пр/23868 від 30.11.2014р., №Пр/26112 від 31.12.2014р., № Пр/1517 від 31.01.2015р., № Пр/3049 від 28.02.2015р., № Пр/4217 від 31.03.2015р. № Пр/6075 від 30.04.2015р., № Пр/7298 від 31.05.2015р., № Пр/8344 від 30.06.2015р. «Сторони претензій одна до одної не мають».

Лише після проведення позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за період з 17.07.2013 по 01.07.2015р. Управлінням аудиту та контролю Міністерства інфраструктури України Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт», на виконання рекомендацій комісії повторно виставило рахунки за новими актами здачі-прийняття робіт ПР/21 774Р від 31.08.2015р., ПР/23 868Р від 31.08.2015р., ПР/26 112Р від 31.08.2015р., ПР/1 517Р від 31.08.2015р., ПР/3 049Р від 31.08.2015р., ПР/4 217Р від 31.08.2015р., ПР/6 075Р від 31.08.2015р., ПР/7 298Р від 31.08.2015р., ПР/8 344Р від 31.08.2015р.

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що аудиторський звіт за своєю природою не має нормативного характеру, та містить лише рекомендації щодо удосконалення діяльності установи залежно від характеру виявлених проблем, та відповідно не породжує для Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» ніяких обовязків.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до звіту складеного Управлінням аудиту та контролю Міністерства інфраструктури України, дані порушення віднесені до понесених витрат Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт.

Стаття 224 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню, відносяться: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина сторони яка заподіює збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд дійшов висновку, що в діях Товариства з обмеженою відповідальністю „Транс-Сервіс відсутній склад протиправної поведінки та порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним факт заподіяння збитків (витрат) Державному підприємству „Іллічівський морський торговельний порт.

23.02.2016р. Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» надало письмові пояснення з приводу того, що нові акті здачі-прийняття робіт ПР/21 774Р від 31.08.2015р., ПР/23 868Р від 31.08.2015р., ПР/26 112Р від 31.08.2015р., ПР/1 517Р від 31.08.2015р., ПР/3 049Р від 31.08.2015р., ПР/4 217Р від 31.08.2015р., ПР/6 075Р від 31.08.2015р., ПР/7 298Р від 31.08.2015р., ПР/8 344Р від 31.08.2015р. скасовують акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/21774 від 31.10.2014 р., №Пр/23868 від 30.11.2014 р., №Пр/26112 від 31.12.2014р., №Пр/1517 від 31.01.2015р., №Пр/3049 від 28.02.2015р., №Пр/4217 від 31.03.2015р. №Пр/6075 від 30.04.2015р., №Пр/7298 від 31.05.2015р., №Пр/8344 від 30.06.2015р., проте дане твердження судом не приймається до уваги у звязку з тим, що відповідно до протоколу судового засідання від 15.02.2016р. Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» надало пояснення з приводу виставлення нових актів, в яких в назві міститься літера «Р» відповідно до якого, за власною інструкцією Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» літера «Р» ставиться при виставленні «коригувального акту».

Крім цього, нові акти виставлені виключно на різницю, яка на думку Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» не була оплачена згідно умови п.1.3 Договору № 372-0 від 21.10.2014р. про збільшення часу роботи техніки від 01 до 30 хвилин до 0,5 години, а від 30 до 60 хвилин а отже дані «коригувальні акти» не можуть існувати окремо від актів здачі-прийнття робіт (надання послуг) №Пр/21774 від 31.10.2014 р., №Пр/23868 від 30.11.2014 р., №Пр/26112 від 31.12.2014р., №Пр/1517 від 31.01.2015р., №Пр/3049 від 28.02.2015р., №Пр/4217 від 31.03.2015р. №Пр/6075 від 30.04.2015р., №Пр/7298 від 31.05.2015р., №Пр/8344 від 30.06.2015р.

Також, твердження Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» стосовно п.2.1.7. Договору № 372-0 від 21.10.2014р., відповідно до якого Замовник зобовязаний після отримання екземплярів ОСОБА_1 наданих послуг, повернути Виконавцю підписаний та засвідчений власною печаткою належний екземпляр або надати мотивовану відмову від підписання ОСОБА_1 наданих послуг, у випадку ненадання мотивованої відмови, протягом 5 робочих днів ОСОБА_1 наданих послуг вважається прийнятим Замовником не може бути застосоване по відношенню до «коригувальних актів», враховуючи те, що положеннями Договору № 372-0 від 21.10.2014р. взагалі не передбачено можливість коригування ОСОБА_1 наданих послуг які були підписані та оплачені відповідно до рахунків а також не передбачено автоматичного прийняття «коригувальних актів» після спливу 5 днів.

Судова практика зазначена у письмових поясненнях Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» не може бути взята до уваги господарським судом Одеської області враховуючи те, що дана правова позиція стосується актів виконаних послуг які були виставлені відповідно до умов договору та неоплачені з боку відповідача. Суд звертає увагу, що в даному випадку рахунки виставлені по актах здачі-прийнття робіт (надання послуг) №Пр/21774 від 31.10.2014 р., №Пр/23868 від 30.11.2014 р., №Пр/26112 від 31.12.2014р., №Пр/1517 від 31.01.2015р., №Пр/3049 від 28.02.2015р., №Пр/4217 від 31.03.2015р. №Пр/6075 від 30.04.2015р., №Пр/7298 від 31.05.2015р., №Пр/8344 від 30.06.2015р. були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» в повному обсязі та містять відмітку, що «сторони не мають претензій одна до одної», ці акти не скасовані, отже зобовязання по Договору № 372-0 від 21.10.2014р. сторони виконали в повному обсязі. Предметом спору по даній справі, є стягнення заборгованості по «коригувальним актам» ПР/21 774Р від 31.08.2015р., ПР/23 868Р від 31.08.2015р., ПР/26 112Р від 31.08.2015р., ПР/1 517Р від 31.08.2015р., ПР/3 049Р від 31.08.2015р., ПР/4 217Р від 31.08.2015р., ПР/6 075Р від 31.08.2015р., ПР/7 298Р від 31.08.2015р., ПР/8 344Р від 31.08.2015р. виставлення яких взагалі не передбачено умовами договору, а тому суд доходить висновку про безпідставність вимог Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс».

Крім цього, суд звертає увагу, що п.3.7. Договору № 372-0 від 21.10.2014р. визначено обовязок Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» вчасно, не пізніше 7 числа, місяця, наступного за звітним, виставляти Замовникові рахунки до оплати та ОСОБА_1 наданих Послуг, а отже виставлення «коригувальних актів» ПР/21 774Р від 31.08.2015р., ПР/23 868Р від 31.08.2015р., ПР/26 112Р від 31.08.2015р., ПР/1 517Р від 31.08.2015р., ПР/3 049Р від 31.08.2015р., ПР/4 217Р від 31.08.2015р., ПР/6 075Р від 31.08.2015р., ПР/7 298Р від 31.08.2015р., ПР/8 344Р від 31.08.2015р. не лише не передбачено умовами Договору № 372-0 від 21.10.2014р. а й суперечить його положенням.

Отже, судом встановлено, що зобовязання за Договором № 372-0 від 21.10.2014р. виконані Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» в повному обсязі, виставлення рахунків на оплату послуг відповідно до «коригувальних актів» не породжують у відповідача обовязків передбачених п.2.1.7. Договору № 372-0 від 21.10.2014р. позовні вимоги недоведені, необґрунтовані та суперечать умовам укладеного між Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» Договору № 372-0 від 21.10.2014р.

В силу положень ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як роз'яснено в п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за приписом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня; якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи те, що стягнення штрафних санкцій є способом захисту порушеного права який є похідним від стягнення заборгованості, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» суми пені у розмірі 63 708,52 грн., 3 % річних у розмірі 4 343,76 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» про стягнення з відповідача суми заборгованості 720 510,50 грн., яка складається з загальної заборгованості: 652 458,22 грн., суми пені у розмірі 63 708,52 грн., 3 % річних у розмірі 4 343,76 грн. необґрунтовані, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 березня 2016 р.

Суддя О.Ю. Оборотова