РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016Справа №910/2231/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА"
до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
провідшкодування шкоди 9 595,28 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Прохорова О.В. - представник за довіреністю № 47 від 01.01.16;
від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 02.03.2016 в порядку ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 9595,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "АСК "Інго Україна" на підставі договору добровільного страхування транспортних засобів № 250566518.13 від 01.04.2013р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "КІА", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «КІА», державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ "УТСК", позивачем було направлено останньому заяву на виплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить стягнути з відповідача 9595,28 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 12.02.2016 було порушено провадження у справі № 910/2231/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 02.03.2016.

В судове засідання 02.03.16 представник позивача з'явився, надав документи на виконання вимог ухвали суду, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 905, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 18.02.2016.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01 квітня 2013 року за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 250566518.13 ПрАТ «АСК «Інго Україна» було застраховано автомобіль марки «КІА», державний номер НОМЕР_1 (п.7 Додатку № 1 до договору страхування), страхувальником та вигодонабувачем по договору є ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна».

Пунктом п. 3.1 договору визначено періоди його дії з 01.04.13 до 31.03.14.

Згідно Довідки № 9207367 про дорожньо-транспортну пригоду 30.05.2013р. на вул. Бальзака у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобіля «КІА», державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ з ІІ «Кімберлі-Кларк Україна», під керуванням водія ОСОБА_2, з автомобілем «КІА», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 під його керуванням.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 10.1, 10.3, 2.3б Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.07.2013р. справа № 754/10299/13-п.

10.06.13 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО.

Фактичні витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «КІА», державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури СТО - ТОВ «Паритет Моторс Сервіс» від 06.06.13 № 11605 складають 9595,29 грн. з ПДВ.

За страховим випадком - ДТП що сталась 30.05.2015р. за участю застрахованого автомобіля «КІА», державний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту від 17.06.13 позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 9595,28 грн., виплата якого підтверджується платіжними дорученнями № 7723 від 08.07.13.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем «КІА», державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.07.2013р. у справі № 754/10299/13-п.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_3 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 08.04.2013 р. до 07.04.2014 р. включно (Поліс АС/1885913), відповідно до якого, забезпечений транспортний засіб - легковий автомобіль «КІА», державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 500 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «КІА», державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 250566518.13 від 01.04.2013р, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «КІА», державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 9095 грн. 28 коп. (розмір страхового відшкодування сплаченого позивачем за мінусом франшизи: 9595,28 грн. - 500 грн. = 9095,28 грн.).

В матеріалах справи наявна копія заяви на виплату страхового відшкодування позивача за вих. № 07950 від 19.06.2015р., а її отримання відповідачем 23.06.15 підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення № 578.

Враховуючи не здійснення виплати відповідачем на користь позивача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033 м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054 м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська (Воровського), буд. 33, ідентифікаційний код 16285602) 9095 (дев'ять тисяч дев'яноста п'ять) грн. 28 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 306 (одну тисячу триста шість) грн. 19 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 500 грн. 00 коп. відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.2016

Суддя Пукшин Л.Г.