номер провадження справи 12/128/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.02.2016 Справа № 908/4879/14

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя - Смірнов О.Г., судді Носівець В.В., Сушко Л.М., розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 908/4879/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку, м. Київ

до першого відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект, м. Макіївка

до другого відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс, м. Артемівськ

про стягнення 14530865,76 грн. та звернення стягнення на предмети іпотеки та застави

за участю представників:

від ПАТ Український банк реконструкції та розвитку не зявився

від ТОВ Макіївська взуттєва фабрика Аспект не зявився

від ТОВ АФ Аспект Плюс не зявився

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, довіреність № 20-22/561 від 30.12.2015 року

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № 01-04/19/16 від 09.02.2016 року призначений розгляд справи № 908/4879/14 за скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України колегіально у складі трьох суддів: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді Носівець В.В., Сушко Л.М.

СУТЬ ПИТАННЯ: Стягувач у справі Публічне акціонерне товариство Український банк реконструкції та розвитку, звернувся до Господарського суду Запорізької області зі скаргою в порядку ст.1212 ГПК України на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14;

- визнати незаконною (недійсною) постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14.

04.01.2016 року на адресу суду від стягувача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень. В додаткових поясненнях стягувач вказує, що вважає дії державного виконавця щодо прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14 незаконними, а оскаржувану постанову безпідставною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства. Мотивуючи свою позицію додатково зазначає, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Таким чином, виконавча служба повинна була відкрити виконавче провадження за заявою стягувача, оскільки обставини, вказані в оскаржуваній постанові, зокрема щодо неможливості здійснення на даний час заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника за адресою м. Макіївка Донецької області по вул. Леніна, буд. 115 у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області, не є перешкодою для вчинення цієї дії. При цьому зауважує, що неможливість проведення арешту та опису майна боржника за вказаною адресою не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження з огляду на те, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Тому стягувач зазначає, що в даному випадку за існування вказаних обставин державний виконавець повинен був діяти у відповідності до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутися до суду із заявою про відстрочку виконання. Просить прийняти вказані пояснення та задовольнити вимоги поданої скарги у повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні 12.01.16 р. представник стягувача надав суду для долучення до матеріалів справи копію супровідного листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.12.15 р. разом із постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.12.15 р. з примусового виконання наказу від 12.10.15 р. у справі № 908/4879/14, виданого Господарським судом Запорізької області щодо звернення стягнення на майно другого боржника - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс.

04 лютого 2016 року на адресу суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли письмові заперечення на скаргу в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній пояснює, що на його адресу надійшов наказ господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року № 908/4879/14 про звернення стягнення в погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ТОВ Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.11 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12000000 (дванадцять мільйонів) грн. 00 коп., за процентами за користування кредитом в сумі 2571651 (два мільйони пятсот сімдесят одна тисяча шістсот пятдесят одна) грн. 28 коп., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., сплаті нарахованої пені в сумі 19104 (девятнадцять тисяч сто чотири) грн. 89 коп., на належні першому відповідачу - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект наступні обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1381, та визначені в п. 2.1 вказаного договору (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року), а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Макіївка Донецької обл. по вул. Леніна, буд. 115, згідно переліку. Відповідно до ч. 1-4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. При цьому вказує, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Макіївка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (згідно додатку 1). Разом з тим зазначає, що відповідно до Закону України від 16.09.2014 року № 1680-VІІ «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254- VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької області тимчасово окупованими територіями» та у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, здійснити заходи примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Леніна, буд. 115 на даний час неможливо. Тому, відповідно до викладеного, 12.11.2015 року державним виконавцем згідно п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 49339398. Вважає, що державний виконавець при відмові у відкритті виконавчого провадження ВП № 49339398 діяв у межах і у відповідності до вимог чинного законодавства України. Просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

08 лютого 2016 року до суду від стягувача надійшов лист, до якого останній в обґрунтування своєї правової позиції надає позитивну практику судів на користь позивачів, а саме рішення судів, які набрали законної сили щодо розгляду справ за скаргами на дії органів державної виконавчої служби щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим у вказаному листі стягувач просить проводити розгляд справи № 908/4879/14 за відсутності представників банку.

Представник стягувача в судове засідання 24.02.2016 року не зявився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Однак, 22.02.2016 року надіслав до суду заяву, в якій у звязку з віддаленістю місцезнаходження стягувача від розташування господарського суду Запорізької області просить проводити розгляд справи № 908/4879/14, призначений на 24.02.2016 року о 14-30, за відсутності представників банку.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні 24.02.2016 року проти вимог скарги заперечив.

Представники ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс (першого та другого боржників) в судове засідання 24.02.2016 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Судом було здійснене відправлення ухвал у даній справі від 12.01.2016 року, від 26.01.2016 року та від 09.02.2016 року на адресу місцезнаходження першого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект, однак вказані ухвали не прийняті до пересилання з огляду на відсутність приймання поштових відправлень на територію Донецької області до міст обласного значення, серед яких зазначено м. Макіївка, про що господарський суд повідомлено листом Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта № 04-16-730 від 11.06.2015 року, який міститься в матеріалах справи. Про неприйняття до пересилання вказаних ухвал судом були складені акти від 14.01.2016 року, 29.01.2016 року та від 12.02.2016 року.

При цьому, судом також здійснене повідомлення першого відповідача про час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограми 23.12.2015 року, яка наявна в матеріалах справи, що підтверджується витягом з журналу реєстрації телефонограм та факсограм (том 4, а.с. 71). Однак вказана телефонограма першим відповідачем не була прийнята.

Разом з тим, з метою належного повідомлення першого відповідача про час та місце розгляду справи 23.12.2015 року об 11 год. 05 хв. було здійснене електронне поштове відправлення ухвали суду від 10.12.2015 року у даній справі на адресу електронної пошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект, а саме: , , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою (том 4, а.с. 70). Крім того, з метою повідомлення першого відповідача про час та місце розгляду справи ухвала суду від 10.12.2015 року у була у повному обсязі викладена на офіційному веб-сайті господарського суду Запорізької області: http://zp.arbitr.gov.ua, що підтверджується випискою з сайту суду. Таким чином, учасників виконавчого провадження, в т.ч. першого відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, а судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для розгляду скарги на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Тому незявлення до судового засідання представників першого та другого боржника, стягувача не перешкоджає розгляду скарги по суті, у звязку з чим вона розглядається за наявними в ній матеріалами згідно вимог ст. 1212 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.06.15 р. у справі № 908/4879/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку до першого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект та до другого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс задоволено, зокрема вирішено (п. 5 резолютивної частини рішення): в погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.11 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12000000 (дванадцять мільйонів) грн. 00 коп., за процентами за користування кредитом в сумі 2571651 (два мільйони пятсот сімдесят одна тисяча шістсот пятдесят одна) грн. 28 коп., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., сплаті нарахованої пені в сумі 19104 (девятнадцять тисяч сто чотири) грн. 89 коп. звернути стягнення на належні першому відповідачу - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект наступні обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1381, та визначені в п. 2.1 вказаного договору (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року), а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Макіївка Донецької обл. по вул. Леніна, буд. 115, згідно переліку, застосувавши до вказаного предмету застави процедуру реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у ході виконавчого провадження в межах закону України Про виконавче провадження.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.15 р. рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.15 р. у справі № 908/4879/14 було скасовано частково, а саме в частині стягнення витрат зі сплати судового збору та недоплаченої суми судового збору, в іншій частині вказане рішення залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 11.06.15 р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.15 р. у справі № 908/4879/14 судом були видані відповідні накази від 12.10.15 р., в т.ч. наказ про звернення стягнення в погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.11 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12000000 (дванадцять мільйонів) грн. 00 коп., за процентами за користування кредитом в сумі 2571651 (два мільйони пятсот сімдесят одна тисяча шістсот пятдесят одна) грн. 28 коп., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., сплаті нарахованої пені в сумі 19104 (девятнадцять тисяч сто чотири) грн. 89 коп., на належні першому відповідачу - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект наступні обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1381, та визначені в п. 2.1 вказаного договору (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року), а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Макіївка Донецької обл. по вул. Леніна, буд. 115, згідно переліку, застосувавши до вказаного предмету застави процедуру реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у ході виконавчого провадження в межах закону України Про виконавче провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що стягувач у справі - Публічне акціонерне товариство Український банк реконструкції та розвитку звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження № 12/496 від 26.10.15 р. з примусового виконання наказу № 908/4879/14 від 12.10.15 р., виданого Господарським судом Запорізької області, щодо боржника - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект. При цьому в поданій заяві стягувач просив стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект на свою користь заборгованість за виконавчим документом в розмірі 14610756,17 грн. шляхом звернення стягнення на належні боржнику обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1381, та визначені в п. 2.1 вказаного договору (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року), а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Макіївка Донецької обл. по вул. Леніна, буд. 115, згідно переліку, застосувавши до вказаного предмету застави процедуру реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у ході виконавчого провадження в межах закону України Про виконавче провадження.

12.11.2015 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 908/4879/14 від 12.10.2015 року з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", а саме у звязку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. При цьому в обґрунтування підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження у вказаній постанові зазначено, що відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII та у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області, здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника за адресою: вул. Леніна, 115, м. Макіївка, Донецька область на даний час є неможливим. Копію вказаної постанови було надіслано на адресу стягувача - Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку супровідним листом № 20-1.-49339398/16 від 13.11.15 р. і отримано останнім 23.11.15 р., як свідчить штамп вхідної кореспонденції.

Стягувач у справі - Публічне акціонерне товариство Український банк реконструкції та розвитку з вказаною постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не погоджується, вважає її безпідставною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а дії державного виконавця щодо її прийняття незаконними, у звязку з чим звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України, в обґрунтування якої зазначає наступне:

- твердження державної виконавчої служби, вказані в оскаржуваній постанові, про те, що у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника за адресою: м. Макіївка Донецька область, по вул. Леніна, буд. 115 на даний час є неможливим, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки вказані обставини не визначені чинним законодавством як такі, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження;

- Закони України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не містять жодних положень, які визначали підстави для зупинення виконавчого провадження та/або надавали б право державному виконавцю відмовляти у відкритті виконавчого провадження з підстав, про які виконавча служба зазначає в оскаржуваній постанові;

- оскаржувана постанова свідчить про те, що при її прийнятті виконавчою службою порушено вимоги п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки обставини, на які посилається виконавча служба в постанові, не є підставами для її винесення, а визначені п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження фактично відсутні.

Надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, повязані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи стягувача, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 26.12.2003 р. № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обовязково повязані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії, які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обовязків здійснювати дії у межах закону.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21.04.99 р., далі Закон, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу (ч. 2 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження).

Умовами п. 3.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.12 р. (далі - Інструкція), визначено, що примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 17 Закону.

Приписами ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Так, зокрема п. 3 ч. 2 вказаної статті Закону до переліку виконавчих документів віднесені судові накази.

Згідно з п. п. 3.2., 3.3. Інструкції підставою для вжиття заходів примусового виконання рішень є виконавчий документ, який предявлений до виконання в установленому Законом порядку. Виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Матеріали справи свідчать, що стягувач у справі - Публічне акціонерне товариство Український банк реконструкції та розвитку звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження № 12/496 від 26.10.15 р. з примусового виконання наказу № 908/4879/14 від 12.10.15 р., виданого Господарським судом Запорізької області, щодо боржника - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект.

За наслідками розгляду вказаної заяви головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 була прийнята постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.15 р. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження у звязку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключать здійснення виконавчого провадження. Зокрема у вказаній постанові зазначено, що відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII та у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області, здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника за адресою: вул. Леніна, 115, м. Макіївка, Донецька область на даний час є неможливим.

Приписами ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження визначений перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме: державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Отже, вказаний пункт Закону вимагає наявність обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, які передбачені законом.

Втім, нормативні акти, на які є посилання державного виконавця в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.15 р. (Закон України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року, постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII) не регулюють відносини виконання судових рішень та не регулюють порядок здійснення виконавчих дій, а також не містять положень про те, що обставини, про які йдеться у цих нормативних актах, виключають здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим положення зазначених Законів України не передбачають, що знаходження боржника на території проведення АТО є обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, зокрема у вигляді прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Порядок та спосіб здійснення виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.99 р. та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.12 р. Проте відповідних змін (щодо неможливості/не здійснення виконавчих дій державною виконавчою службою зокрема на території м. Макіївка Донецької області внаслідок проведення антитерористичної операції) до Закону України Про виконавче провадження не внесено.

Розпорядження Кабінету Міністрів України 07.11.2014 року № 1085-р, з подальшими змінами, не є законом, який передбачає наявність обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Фактично, вказаним розпорядженням визначено конкретні населені пункти на території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

В наданих до суду письмових запереченнях Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не вказав конкретний Закон України, або ж конкретну норму чинного нормативно правового акту, які б прямо визначали інші певні конкретні підстави, що виключають здійснення виконавчого провадження, у т.ч., які б визначали в якості такої підстави факт реєстрації (знаходження) боржника на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження або органи виконавчої служби мають право відмовляти у відкритті виконавчого провадження.

Окрім того, вирішуючи справу Шмалько проти України Європейський суд з прав людини в п. 43 свого рішення від 20.07.2004р. дійшов наступного висновку: Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду однієї зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України від 17.07.1997р. № 457/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ратифіковано конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі, з відповідними заявами та застереженнями.

За приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підписаної 04.11.1950р., ратифікованої 17.07.1997р. яка набула чинності 11.09.1997р. із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом N 11 від 11 травня 1994 року, протоколом N 14 від 13 травня 2004 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, виконання рішення, винесеного будь - яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

З вищевикладеного вбачається, що виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

Згідно з положеннями ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 року № 2-рп/2011.

З приводу тверджень державного виконавця про те, що відкриття виконавчого провадження неможливе внаслідок неможливості надіслання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення суд вважає зазначити, що дана обставина може утруднити виконання рішення суду, але не унеможливлює відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою ст. 11 Закону передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб ( ч. 1 ст. 6 Закону).

Так, приписами ст. 25 Закону встановлений обовязок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Наданий стягувачем до виконання виконавчий документ наказ суду від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14 повністю відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Виходячи з викладеного, навіть фактична реєстрація підприємства на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не виключає можливості вчинення виконавчих дій щодо знаходження наявності майна боржника поза межами такої території або відкритих рахунків боржника в банківських установах з метою виявлення коштів боржника також поза межами зазначеної території.

Втім, виявити такі обставини виконавча служба має право лише в межах відкритого виконавчого провадження.

На день прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження або ж постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження виконавча служба ще не може знати, чи зможе вона виконати рішення суду або ні. Про можливість виконання або не виконання судового рішення виконавчій службі стане відомо лише після відкриття виконавчого провадження та при виконанні рішення суду.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.15 р. прийнята за відсутності передбачених законом підстав для її прийняття. При цьому державний виконавець покладених на нього Законом обовязків з прийняття предявленого до виконання наказу № 908/4879/14 від 12.10.15 р., який відповідає вимогам ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, та вчинення відповідних виконавчих дій з метою його примусового виконання не виконав, відмовивши стягувачу у справі у відкритті виконавчого провадження постановою № ВП 49339398 від 12.11.15 р. за відсутності передбачених законом підстав. Вказані дії державного виконавця призводять до затягування процесу примусового виконання рішення суду від 11.06.15 р. у справі № 908/4879/14, яке набрало законної сили, та виданого на його виконання наказу від 12.10.15 р. і як наслідок порушення прав стягувача - Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на справедливий судовий захист. Разом з тим відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження може привести до неможливості взагалі примусового виконання судового рішення з урахуванням встановленого в наказі строку предявлення його до виконання, а саме до 02.09.2016 р. Тобто, державним виконавцем порушено ст. ст. 6, 11 Закону України Про виконавче провадження, рівність усіх перед законом, фактично надано переваги боржнику.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стягувачем доведена неправомірність дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.15 р. у звязку з відсутністю передбачених Законом України Про виконавче провадження підстав для її прийняття та порушення вказаною постановою його прав.

За такими обставинами доводи стягувача, зазначені у скарзі слід визнати правомірними, з урахуванням чого скарга Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.15 р. у справі № 908/4879/14 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 86, 115, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Доводи стягувача у справі - Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку, викладені у скарзі, визнати правомірними.

2. Скаргу Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

3. Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14.

4. Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14.

5. Копію ухвали направити сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Головуючий суддя О.Г. Смірнов

Судді В.В. Носівець

ОСОБА_4