ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.02.2016 Справа № 905/1093/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про відстрочку виконання рішення у справі № 905/1093/15

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа»
простягнення 629741,13 грн
за участю представників:

від позивача (стягувача)не з'явились
від відповідача (боржника)не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.09.2015 у справі №905/1093/15 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 443000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 180332,80 грн, 3% річних у розмірі 6408,33 грн та судовий збір у розмірі 12594,82 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2015 рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2014 у справі № 905/1093/15 залишено без змін.

07.12.2015 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2015 у справі № 905/1093/15 видано відповідний наказ.

25.01.2015 до суду від Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду у виконавчому проваджені строком на 6 місяців.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.01.2016 призначено судове засідання з розгляду вказаної заяви на 04.02.2016.

03.02.2016 до суду від відповідача (заявника) надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності представника відповідача та письмові пояснення.

Клопотання відповідача про розгляд заяви за відсутності його представника судом задоволено.

Представники позивача в судове засідання, призначене на 04.02.2016, не з'явились.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на важкий фінансовий стан Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа», збитковість підприємства, перебування в режимі суворої економії коштів, невідповідність тарифів на теплопостачання, за якими відповідач реалізовує свої послуги, їх економічній собівартості, особливий порядок ціноутворення, інші законодавчі та організаційні обмеження здійснення господарської діяльності підприємства відповідача, накладання арешту на кошти, що містяться на рахунках підприємства, знаходження на території проведення антитерористичної операції.

У письмових поясненнях заявник обґрунтовує необхідність надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі строком на 6 місяців тим, що навіть після зняття арешту з рахунків боржника, останній зобов'язаний буде сплачувати обов'язкові платежі за розстрочками виконання рішень судів, в свою чергу 14.07.2016 закінчується розстрочка у справі №908/5651/14, після чого частина коштів зможе бути спрямована на погашення за наказом суду №905/1093/15.

Розглянувши матеріали справи, заяви та наданих документів, господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити ти розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення, наведено обґрунтування терміну, на який слід відстрочити виконання судового рішення додано докази на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку відстрочення, а не ухилення від його виконання на певний період.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При розгляді питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суд приймає до уваги можливі негативні наслідки, які можуть настати для позивача, держави.

У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З матеріалів справи №905/1093/15 вбачається, що станом на 04.02.2016 заборгованість Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не сплачена ані в добровільному порядку, ані в примусовому порядку.

Окрім того, судом враховано те, що з жовтня 2015 року відповідач не вчинив жодних дій на виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2015 та/або на зменшення заборгованості відповідача перед позивачем.

Посилання заявника на тяжкий фінансовий стан підприємства судом не приймається, оскільки даний факт є результатом господарської діяльності заявника, і ні в якому разі не склався внаслідок надзвичайних обставин, та не може бути прийнятий в якості доказів для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини» (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що «затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакай та інші проти України» від 09.11.2004).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Окрім того, заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що у заявника з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк, а також належних доказів на підтвердження того, що така можливість у заявника з'явиться саме через шість місяців. Подані заявником докази навпаки свідчать про тривале тяжке фінансове становище заявника і про відсутність будь-яких показників для покращення результатів господарської діяльності. Заявником не надано доказів на підтвердження наявності обставин пов'язаних із виникненням загрози банкрутства заявника, відсутність коштів на його банківських рахунках та майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Судом не приймаються посилання відповідача на проведення антитерористичної операції на території Донецької області, як на обставину, що значно ускладнює ведення господарської діяльності, оскільки договір, за яким утворилась заборгованість, відповідач укладав та приймав на себе зобов'язання з належного його виконання у листопаді 2014 року, тобто уже в період проведення антитерористичної операції.

Також судом враховано, що тривале невиконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем та невиконання рішення суду порушує матеріальні інтереси стягувача, а також може призвести до негативних наслідків для нього.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про відстрочку виконання рішення у справі № 905/1093/15.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Комунальному комерційному підприємству «Маріупольтепломережа» у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.09.2015 у справі № 905/1093/15.

Суддя М.В. Сажнева