ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р.Справа № 924/92/16

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Виноградову Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спецінвестпалетс", м. Тернопіль

до державного підприємства "Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58)", м. Ізяслав Хмельницької області

про стягнення 58 926,46 грн. заборгованості,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - директор

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.01.2016 року порушено провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спецінвестпалетс", м. Тернопіль до державного підприємства "Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58)", м. Ізяслав Хмельницької області про стягнення 58 926,46 грн. заборгованості. Розгляд справи призначено на 17.02.2016 року. Ухвалою суду від 17.02.2016 року судове засідання відкладено на 01.03.2016 року.

Повноважний представник позивача під час судового розгляду справи 01.03.2016 року позов підтримала в повному обсязі, вважає його обґрунтованим та таким, що підтверджений належними доказами.

Відповідач не скористався правом участі свого представника на судових слуханнях, письмового відзиву на позов не надав. 29.02.2016 року через канцелярію суду надіслав клопотання №1063 від 29.02.2016 року про відстрочення виконання рішення, у якому просить суд, враховуючи важкий фінансовий стан, відсутність обігових коштів, наявність великої кредиторської заборгованості ДП „Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58) при прийнятті рішення у справі №924/92/16, на підставі п. 6 ст. 83 ГПК України, відстрочити його виконання на 6 місяців.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

22.11.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Спецінвестпалетс (покупець) та державним підприємством «Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58)» (продавець) укладено договір купівлі-продажу №Г-163 (далі договір).

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти у свою власність та оплатити товар, згідно додатків до цього договору, які є невідємними частинами цього договору з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Ціна на товар встановлюється у додатках, визначається у національній валюті України. Ціна на товар є базовою для розрахунку вартості товару на весь період дії додатку (п.2.1. договору).

Сума договору складається з вартостей окремих поставок, що вказані в додатках до цього договору (п. 2.3. договору).

Передача товару у власність покупця здійснюється продавцем протягом терміну та згідно графіку, який визначається в додатках до цього договору (п. 3.2. договору).

Факт передачі товару у власність покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання двостороннього акта прийому-передачі товару або видаткової накладної, які підписуються обома сторонами у момент передачі-приймання товару (п. 3.3. договору).

У п.4.1 договору сторони погодили вид розрахунків - безготівковий. Форма розрахунків платіжне доручення. Валюта розрахунків гривня.

Оплата за кожну окрему партію товару здійснюється на умовах попередньої оплати згідно виставлених рахунків (п. 4.2. договору).

У випадку здійснення покупцем попередньої оплати за товар та відсутності поставок товару протягом 30 днів, продавець зобовязується повернути на розрахунковий рахунок покупця суми авансового платежу протягом 7 (семи) днів з моменту отримання письмової вимоги покупця. (п. 4.3. договору). Датою оплати вартості (ціни) товару (чи його частини) вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця (п. 4.4. договору).

За невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та договором (п. 6.1. договору).

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині здійснення розрахунків до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 9.1. договору). Покупець вправі в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитись від нього) попередивши продавця за 30 днів до дати розірвання договору і провівши з ним повний розрахунок за поставлені товари (п. 9.2. договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє жодну із сторін від відповідальності за його порушення (невиконання та/або неналежне виконання), яке мало місце під час дії цього договору (п. 9.3. договору).

У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 30 днів до його закінчення, цей договір вважається пролонгованим на строк до 31 грудня наступного року на тих самих умовах (п.9.4. договору).

Договір №Г-163 купівлі-продажу товарів від 22.11.2013 року підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

Продавцем у відповідності до умов договору виставлено покупцю рахунок №135 від 22.11.2013 року на проведення попередньої оплати за піддон на суму 60 000, 00 грн. Рахунок №135 підписаний керівником та головним бухгалтером відповідача та скріплений їхніми печатками.

Позивачем, в свою чергу, згідно платіжного доручення №9 від 25.11.2013 року, здійснено перерахунок 60000, 00 грн. на рахунок ДП „Підприємство ЗВК УДПтСУ у Хмельницькій області (№58) в якості попередньої оплати за піддони згідно рахунку №135 від 22.11.2013 року.

Як вбачається із банківської виписки за особовими рахунками відповідача від 06.06.2014 року, останнім здійснено перерахування 3 000, 00 грн. на рахунок позивача із призначенням платежу „за товари. Проведення процедури закупівель не передбачено.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Спецінвестпалетс надіслано директору ДП „Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №58 вимогу №01/11/15 від 03.11.2015 року про повернення коштів, у якій просить повернути сплачені згідно договору №Г-163 від 22.11.2013 року 57 000,00 грн. попередньої оплати за товар. Вказана вимога отримана відповідачем 06.11.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідь ДП „Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58) у листі №5051 від 25.11.2015 року просить позивача мирно врегулювати спір.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Спецінвестпалетс" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 57 000,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар, а також 379,48 грн. 3% річних, нарахованих за період з 11.14.2015 року по 02.02.2016 року, та 1 546,98 грн. втрат від інфляції за період з 14.11.2015 року по 31.12.2015 року.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із врахуванням наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли господарські зобов'язання з договору купівлі-продажу №Г-163 від 22.11.2013 року.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Порядок розрахунків та платежів за проданий товар погоджений сторонами у п. 4.2. договору, зокрема, встановлено, що плата за кожну окрему партію товару здійснюється на умовах попередньої оплати згідно виставлених рахунків.

Як підтверджено матеріалами справи, зокрема, платіжним дорученням №9 від 25.11.2013 року, позивачем здійснено перерахунок 60 000, 00 грн. на рахунок ДП „Підприємство ЗВК УДПтСУ у Хмельницькій області (№58) в якості попередньої оплати за піддони згідно рахунку №135 від 22.11.2013 року.

Проте, доказів поставки оплаченого товару матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пункт 2 статті 693 Цивільного кодексу України надає право покупцю, який здійснив попередню оплату товару, але не отримав товар у встановлений строк, вимагати від продавця передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Аналогічне положення закріплено у п. 4.3 договору, яким, зокрема, встановлено, що у випадку здійснення покупцем попередньої оплати за товар та відсутності поставок товару протягом 30 днів, продавець зобовязується повернути на розрахунковий рахунок покупця суми авансового платежу протягом 7 (семи) днів з моменту отримання письмової вимоги покупця. (п. 4.3. договору).

На виконання вказаного пункту позивачем надіслано відповідачу вимогу №01/11/15 від 03.11.2015 року про повернення суми попередньої оплати в розмірі 57 000,00 грн.

Доказів повернення 57 000,00 грн., перерахованих в якості попередньої оплати за товар згідно договору купівлі-продажу №Г-163 від 22.11.2013 року сторонами не надано. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення перерахованої попередньої оплати в розмірі 57 000,00 грн. та, відповідно, задоволення позову в цій частині.

Стосовно стягнення 3% річних та втрат від інфляції суд зазначає, що зобов'язання з повернення суми попередньої оплати не вважається грошовим зобовязанням у розумінні статті 625 ЦК України, тому застосування частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних, нарахованих на суми попередньої оплати, не може вважитися правомірним (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 15.10.2013 року у справі №3-30гс13).

Таким чином, у стягненні 379,48 грн. 3% річних та 1 546, 98 грн. втрат від інфляції, нарахованих на суму попередньої оплати, слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 57 000,00 грн. В стягненні 379,48 грн. 3% річних та 1 546, 98 грн. втрат від інфляції слід відмовити з мотивів безпідставності.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення на підставі п. 6 ст. 83 ГПК України, суд зазначає наступне.

Пункт 6 статті 83 ГПК України надає право суду одночасно з прийняттям рішення відстрочити його виконання. Так, згідно з п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Проте, ДП "Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58)" не наведено жодних обставин, які б могли свідчити про наявність підстав для відстрочення виконання рішення у даній справі, тому, враховуючи викладене вище, суд не вважає за можливе задовольнити відповідне клопотання відповідача та відстрочити виконання рішення суду у справі №924/92/16 на підставі п. 6 ст. 83 ГПК України. При цьому, судом звертається увага, що відповідач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду у відповідності до ст. 121 ГПК України.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства „Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58) (30300, Хмельницька область, Ізяславський район, м. Ізяслав, вул. Гагаріна, буд. 2, код. 08681028) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Спецінвестпалетс (46006, м. Тернопіль, вул. Микулинецька, буд. 3А, офіс 706, код 38838255) 57 000, 00 грн. (п'ятдесят сім тисяч грн. 00 коп.) заборгованості, 1 332,95 грн. (одна тисяча триста тридцять дві грн. 95 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 04.03.2016 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 3А, офіс 706) - згідно заяви; 3 - відповідачу (30300, Хмельницька область, м. Ізяслав, вул. Гагаріна, 2) - рекомендованим з повідомленням про вручення