Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

10 березня 2016 року справа №927/58/16

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

16000, м. Ніжин, вул. Корнійчука, 9

Відповідач: Комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника»,

16600, м. Ніжин, вул. Небесної Сотні, 14

про стягнення 175444,80 грн.

Суддя Тимченко М.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з»явився.

Від відповідача: Васюк Д.Г. - адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 заявлено позов до комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» про стягнення 186052,30 грн., що становить заборгованість за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду від 22.01.2016р. порушено провадження у даній справі. Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, але в судове засідання не з»явився.

18.02.2016р. відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої, у зв'язку зі сплатою відповідачем суми в розмірі 10607,50 грн., просить суд стягнути з відповідача 175444,80 грн. заборгованості та витрати позивача на оплату послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн.

В судовому засіданні 28.01.2016р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В поданому відзиві, посилаючись на ст. 180 Господарського кодексу України, відповідач вважає, що договір поставки №1 від 01.01.2015р. не може вважатися укладеним, оскільки сторонами не визначено істотних умов (предмету договору, ціну, найменування та кількість товару). Відповідач вважає, що оскільки сторонами не було чітко визначено строки виконання зобов»язання щодо оплати товарів, тому він не може вважатися таким, що прострочив зобов»язання. Крім того, відповідач вважає, що у нього не виникло обов»язку негайного виконання зобов»язання.

Також відповідачем подані додаткові пояснення до відзиву на позов, в яких позивач вказує, що після проведення звірки взаєморозрахунків сторони підтвердили наявність заборгованості в розмірі 186052,30 грн. На думку відповідача, вимога позивача від 03.02.2016р. про сплату суми боргу не відповідає ст. 530 Цивільного кодексу України, оскільки в ній зазначена загальна сума заборгованості, а не конкретні суми невиконаних зобов»язань, а також відсутні банківські реквізити для перерахування заборгованості.

Представником відповідача в судовому засіданні подано клопотання про витребування від позивача обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються з посиланням на конкретні рахунки; належним чином завірених рахунків на оплату та видаткових накладних по операціях з купівлі - продажу товару, що відбулись (були здійснені) між позивачем та відповідачем в період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарським судом встановлено:

01.01.2015 року між сторонами було укладено договір поставки №1, відповідно до якого позивач зобов'язувався передати у власність відповідачу товар, а відповідач -прийняти товар та сплатити за нього ціну на умовах даного Договору. Товар знаходиться за адресою: м. Ніжин, вул. Московська, 6. (п. 1 Договору). Покупець повинен перерахувати ціну товару протягом 5 банківських днів з дати укладання цього Договору.

Ціна товару, а також найменування та кількість товару в Договорі не зазначені.

Згідно з видатковими накладними №172 від 22.07.2015р. на суму 14670,00 грн., №185 від 29.07.2015р. на суму 21940,00 грн., №261 від 20.09.2015 на суму 29155,00 грн., №ІЦ-0000264 від 16.10.2015р. на суму 8336,22 грн., №ІЦ-0000263 від 16.10.2015р. на суму 6442,00 грн., №ІЦ-0000290 від 26.10.2015р. на суму 18000,00 грн., №ІЦ-0000291 від 26.10.2015р. на суму 16753,98 грн., №314 від 17.11.2015р. на суму 9380,60 грн., №327 від 25.11.2015р. на суму 5973,00 грн., №328 від 26.11.2015р. на суму 8700,00 грн., №332 від 30.11.2015р. на суму 16830,00 грн., №339 від 04.12.2015р. на суму 17850,00 грн., №349 від 14.12.2015р. на суму 8024,00 грн., №234 від 29.09.2014р. на суму 16068,50 грн. позивач поставив відповідачу товару на загальну суму 198123,30 грн. Факт отримання відповідачем товару підтверджується вказаними накладними та довіреностями.

Позивачем була направлена відповідачу претензія №1 від 11.01.2016р. щодо невиконання умов договору поставки від 01.01.2015р., в якій він вимагав відповідача сплатити суму боргу в розмірі 186052,30 грн.

02.02.2016р. виставлена ще одна вимога про сплату суми боргу в розмірі 186052,30 грн.

Також сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.02.2016р., згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 186052,30 грн.

З урахуванням часткової оплати відповідачем товару за видатковою накладною №234 від 29.09.2014р. в розмірі 12071,00 грн. та заяви позивача про зменшення позовних вимог, заборгованість відповідача перед позивачем становить 175444,80 грн.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України, ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ст. 180 Господарського кодексу України).

Враховуючи те, що сторонами в договорі поставки від 01.01.2015р. не погоджено предмет договору (найменування, асортимент, кількість) та його ціну, вказаний договір не може вважатися укладеним.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України обов»язок відповідача оплатити товар виникає з моменту його прийняття.

Оскільки позивачем згідно з доданими до позовної заяви видатковими накладними було продано, а відповідачем отримано товар, а тому у відповідача виник обов»язок щодо його оплати, а у позивача право вимоги такої оплати.

У зв»язку з цим, заперечення відповідача про те, що у нього не виникло обов»язку сплати за отриманий товар відхиляються господарським судом.

Клопотання відповідача про витребування від позивача додаткових документів, також відхиляється господарським судом як необґрунтоване, оскільки в клопотанні не зазначено обставин, що перешкоджають їх наданню та обставини, які підтверджують ці докази. Розрахунок суми позову зазначений позивачем в позовній заяві.

Отже відповідач в порушення ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов'язань не виконав та за поставлений товар своєчасно в повній сумі не розрахувався, господарський суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 175444,80 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивач просить також стягнути з відповідача 2000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. 27.01.2016р. між позивачем та адвокатом Івашком В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №183 від 15.10.1998р.) укладено договір про надання правової допомоги по справі 927/58/16. Пунктом 3 Договору встановлено, що розмір гонорару адвоката по даній справі становить 2000,00 грн. Надання правової допомоги позивачу підтверджується актом про надані послуги від 15.02.2016р. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.01.2016р. позивачем здійснено оплату послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Таким чином, господарський суд вважає, що витрати позивача на оплату послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн. необхідно покласти на відповідача.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Небесної Сотні, 14 код 32126283) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 175444,80 грн. боргу, 2000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 2790,78 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.Г.Тимченко

Повне рішення складено та підписано 12.03.2016р.

Суддя М.Г. Тимченко