Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" березня 2016 р. Справа № 910/30766/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. №2 від 20.01.2016

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кисневий -завод" (м. Киїів)

до Житомирського обласного спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства протипожежних робіт добровільного Пожежного товариства України (м. Житомир)

про стягнення 17462,64 грн.

Позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду м. Києва про стягнення з Житомирського обласного спеціалізованого ремонтно - будівельного підприємства протипожежних робіт та ПАТ "Кисневий завод" (м. Київ) заборгованості в сумі 17462,64 грн за договором купівлі продажу №11 від 03.01.2014.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.12.2015 позовну заяву направлено за підсудністю до господарського суду Житомирської області.

Ухвалою від 24.12.2015 господарський суд Житомирської області порушив провадження у справі; призначив засідання суду та зобов'язав сторони виконати вимоги резолютивної частини вказаної ухвали суду; у тому числі, зобов'язав позивача уточнити, які позовні вимоги пред'являються до відповідача -2 ПАТ "Кисневий завод";

Ухвалою господарського суду від 12.01.2016 розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою представників сторін.

Ухвалою від 28.01.2016 господарський суд припинив провадження у справі в частині вимог до ПАТ "Кисневий завод"; зобов"язав сторін надати необхідні документи.

Ухвалою від 16.02.2016 господарський суд продовжив строк вирішення спору у справі на 15 днів по 09.03.2016; розгляд справи відклав, зобов'язав сторони виконати вимоги резолютивної частини цієї ухвали.

В засідання суду представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві; надала для долучення до матеріалів справи рахунки - фактури, виставлені ПАТ "Кисневий завод" відповідачу (а. с. 66 - 72).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився; про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить реєстр Ф.103 на відправку рекомендованої кореспонденції за 17.02.2016 (а. с. 73).

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка представників сторін, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.01.2014 між ПАТ "Кисневий завод" в особі Житомирської філії та Житомирським обласним спеціалізованим ремонтно - будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України укладено договір купівлі - продажу №11 (далі - Договір), відповідно до якого продавець передає у власність покупцю товар в асортименті, а покупець зобов"язується прийняти товар та сплатити за нього у відповідності з умовами Договору (а. с 21, 22).

Відповідно до п. 2.1. Договору товар передається продавцем покупцеві партіями по графіку на усні замовлення покупця, поставка кожної партії товару супроводжується накладною.

Розділом 3 Договору визначено порядок розрахунків; так п. 3.1. сторони погодили, що покупець зобов"язується сплатити продавцю за продану продукцію не пізніше 5-ти днів після відпуску товару продавцем.

Відповідно до п. 4.2 Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє один рік.

Додатком №1 до Договору сторони погодили вимоги, яким повинні відповідати балони (а. с. 23).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, ПАТ "Кисневий завод" було поставлено відповідачу та останнім прийнято товару (вуглекислота в балонах) на загальну суму 13280,27 грн, а за період з 24.06.2014 по 16.10.2014 - на суму 10060,18 грн згідно з такими видатковими накладними (а. с. 25 - 27):

- № РН-0000746 від 24.06.2014 - на суму 1400,04 грн;

- № РН-0000803 від 07.07.2014 - на суму 1120,03 грн;

- № РН-0000846 від 17.07.2014 - на суму 1960,06 грн;

- № РН-0000914 від 30.07.2014 - на суму 1680,05 грн;

- № РН-0001100 від 09.09.2014 - на суму 1800,00 грн;

- № РН-0001315 від 16.10.2014 - на суму 2100,00 грн.

Прийняття товару за вказаними видатковими накладними здійснювалося відповідачем на підставі виписаних довіреностей, а саме (а. с. 52 - 57):

- довіреність від 24.06.2014 №104 - видана ОСОБА_2;

- довіреність від 07.07.2014 №116 - видана ОСОБА_2;

- довіреність від 17.07.2014 №129 - видана ОСОБА_2;

- довіреність від 30.07.2014 №140 - видана ОСОБА_3;

- довіреність від 09.09.2014 №171 - видана ОСОБА_3;

- довіреність від 16.10.2014 № 188 - видана ОСОБА_4

Як передбачено ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. п. 3.1 Договору сторони погодили покупець зобов"язується сплатити продавцю за продану продукцію не пізніше 5-ти днів після відпуску товару продавцем.

При цьому, суд враховує, що підписання покупцем товарно - транспортної накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Отже, накладні, за якими відповідач отримав товар, є самостійними підставами виникнення обов'язку відповідача здійснити розрахунки з позивачем за отриманий товар.

Крім того, 03.06.2014 між ПАТ "Кисневий завод" в особі Житомирської філії (виконавець) та відповідачем (замовник) був підписаний Акт №ОУ-0000070 здачі - прийняття робіт (надання послуг), згідно з яким виконавцем були проведені роботи з надання послуг щодо випробування балона на загальну суму 252,00 грн (а. с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо здійснення розрахунків за отриманий ним товар та послуги виконав частково на загальну суму 4080,11 грн, сплативши на рахунок ПАТ "Кисневий завод" такі суми, що підтверджується банківськими виписками з рахунку, відповідно (а. с. 47- 49):

- 20.06.2014 - 300,00 грн;

- 24.06.2014 - 1260,04 грн;

- 18.08.2014 - 1120,03 грн;

- 18.08.2014 - 1400,04 грн.

Загальна сума проплат відповідно до Договору купівлі-продажу №11 від 03.01.2014 становила 4080,11 грн.

Однак, судом береться до уваги, що відповідно до п. 1.1. Договору ціна одиниці товару, а саме, вуглекислоти в балонах, становить 140 грн з ПДВ (а. с. 21). Відповідно, без ПДВ вартість одного балону вуглекислоти буде становити 116,67 грн.

Разом з тим, у видаткових накладних № РН-0001100 від 09.09.2014 - на суму 1800,00 грн та № РН-0001315 від 16.10.2014 - на суму 2100,00 грн вказано ціну одного балону вуглекислоти без ПДВ 125,00 грн (а. с. 27).

Проте, доказів внесення змін до Договору щодо збільшення ціни вуглекислоти в балонах відповідно до п. 4.3 Договору, позивачем не надано.

Крім того, враховуючи наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, пені та 3% річних, з якого вбачається що залишок боргу по накладній №РН-0000746 від 24.06.2014 складає 792,02 грн (а. с. 16), господарський суд приходить до висновку, що на підставі Договору з 24.06.2014 по 16.10.2014 загальна сума заборгованості за отриманий відповідачем від ПАТ "Кисневий завод" товар буде становити 9192,27 грн (792,02 + 1120,03 + 1960,06 + 1680,05 + 1680,05 + 1960,06).

В подальшому, 30.10.2015 між ПАТ "Кисневий - завод" (первісний кредитор) та ТОВ "Кисневий завод" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (а. с. 17), згідно з яким первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору, і стає кредитором за Договором купівлі продажу №11 від 03.01.2014 у зв'язку з простроченням боржника сплати основного боргу у розмірі 9452,07 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК України)

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч. 1 ст. 514 ЦК України ).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч. 1 ст. 516 ЦК України ).

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Приписами статті 518 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. У разі, коли боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

На час розгляду справи боржник не надав письмових заперечень, щодо вимог нового кредитора.

Отже, у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

На підставі викладених норм законодавства, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором купівлі продажу №11 від 03.01.2014 та Договором про відступлення права вимоги від 30.10.2015 в сумі 17462,64 грн, з яких 9452,07 грн основного боргу, 5275,26 грн інфляційних втрат, 2376,31 грн пені та 359,00 грн 3% річних.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу Україні та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Цими ж статтями передбачено також, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Положення аналогічного змісту містяться в ст.ст. 525 і 526 ЦК України.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань перед ПАТ "Кисневий завод" за вказаними видатковими накладними, враховуючи вищезазначений розрахунок суду та беручи до уваги Договір про відступлення права вимоги від 30.10.2015, основна сума боргу відповідача перед позивачем становить 9192,27 грн.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань, позивач нарахував до стягнення з нього 359,00 грн 3 % річних та 5275,26 грн інфляційних втрат.

Так, згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поряд з цим суд зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто три відсотки річних та інфляційні втрати підлягають стягненню на підставі закону як вид відшкодування за завдані втрати незалежно від укладення договору та не є штрафними санкціями, право на нарахування яких виникає у зв'язку з невиконанням або несвоєчасним виконанням зобов'язань за договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок щодо обґрунтованості стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає правомірно заявленою до стягнення суму, наведену у розрахунку за такими видатковими накладними:

- № РН-0000746 від 24.06.2014 - за період з 01.07.2014 по 27.11.2015 інфляційні втрати - 409,93 грн; 3% річних - 33,52 грн;

- № РН-0000803 від 07.07.2014 - за період з 15.07.2014 по 27.11.2015 інфляційні втрати - 652,06 грн ; 3% річних - 46,12 грн;

- № РН-0000846 від 17.07.2014 - за період з 23.07.2014 по 27.11.2015 інфляційні втрати - 1141,10 грн; 3% річних - 79,26 грн;

- № РН-0000914 від 30.07.2014 - за період з 06.08.2014 по 27.11.2015 інфляційні втрати - 967,50 грн; 3% річних - 66,00 грн;

- № РН-0001100 від 09.09.2014 - за період з 16.09.2014 по 27.11.2015 інфляційні втрати - 890,43 грн; 3% річних - 60,48 грн;

- № РН-0001315 від 16.10.2014 - за період з 22.10.2014 по 27.11.2015 інфляційні втрати - 968,27 грн; 3% річних - 64,76 грн;

Тобто загальна сума інфляційних складає 5029,29 грн та 3% річних - 350,14 грн.

У стягненні 245,97 грн інфляційних втрат та 8,86 грн 3% річних слід відмовити.

Крім того, у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань, позивач просить також стягнути з відповідача 2376,31 грн. пені.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що розмір пені за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічні положення містяться і в ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Так, п. 6.1 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання зобов"язань згідно з даним договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку, суд встановив що правомірною є вимога щодо стягненні пені в сумах, наведених у розрахунках за відповідними накладними та такими періодами:

- № РН-0000746 від 24.06.2014 - з 01.07.2014 по 30.12.2014 - 72,11 грн.;

- № РН-0000803 від 07.07.2014 - з 15.07.2014 по 13.01.2015 - 145,73 грн.;

- № РН-0000846 від 17.07.2014 - з 23.07.2014 по 23.01.2015 - 259,96 грн.;

- № РН-0000914 від 30.07.2014 - з 06.08.2014 по 06.02.2015 - 224,76 грн.;

- № РН-0001100 від 09.09.2014 - з 16.09.2014 по 15.03.2015 - 256,10 грн.;

- № РН-0001315 від 16.10.2014 - з 22.10.2014 по 22.04.2015 - 372,89 грн.

Таким чином загальна сума пені становить 1331,55 грн; в стягненні 1044,76 грн пені слід відмовити.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів повернення боргу ПАТ "Кисневий завод" у розмірі 9452,07 грн станом на день вирішення спору не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково на загальну суму 15903.25 грн, з яких: 9192,27 грн основного боргу, 5029,29 грн інфляційних втрат, 1331,55 пені та 350,14 грн 3% річних.

У стягненні 259,80 грн основного боргу, 245,97 грн інфляційних втрат, 1044,76 грн пені та 8,86 грн 3% річних слід відмовити.

Сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житомирського обласного спеціалізованого ремонтно - будівельного підприємства протипожежних робіт Добровільного пожежного товариства України (10006, м. Житомир, вул. Героїв Пожежних, 67-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кисневий - завод" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 4Б, ):

- 9192,27 грн основного боргу;

- 5029,29 грн інфляційних втрат;

- 350,14 грн 3% річних;

- 1334,55 грн пені;

- 1109,23 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.03.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу: ТОВ "Кисневий - завод", 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 4Б (реком.)

3 - відповідачу: Житомирському обласному спеціалізованому ремонтно - будівельному підприємству протипожежних робіт, 10006, м. Житомир, вул. Героїв пожежних, 67-А (реком.)