ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" березня 2016 р.Справа № Б-39/212-10 вх. № 11324/2-39

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Єгоровій О.І.

за участю сторін: ліквідатор - Чипиженко Є.В.,

пр-к ТОВ "ОТП Факторинг Україна" - Алімов А.О. (дов. від 30.09.16 р.),

розглянувши заяву ліквідатора про визнання недійсним договору іпотеки від 02.11.15р.

По справі за заявою ФОП ОСОБА_3, м. Харків

до ФОП ОСОБА_3, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла заява ліквідатора, в якій він просить суд: 1) заборонити приватному нотаріусу ХМНО Калініченко А.Ю. вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: квартири трикімнатної загальною площею 67,6 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, до ухвалення судового рішення за заявою ліквідатора; 2) витребувати у приватного нотаріуса ХМНО Калініченко А.Ю. копію іпотечного договору квартири серії та номер 1979, посвідченого 02.11.2015 р.; 3) визнати недійсним іпотечний договір квартири трикімнатної заг. площею 67,6 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Калініченко А.Ю. 02.11.15 р. за №1979, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.11.15 р.; 4) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку (номер запису 11861480, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25782689 від 02.11.15 р.), запис про обтяження (номер запису 11861087, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25782182 від 02.11.15 р.).

Ухвалою суду від 26.01.2016 р. розгляд заяви ліквідатора призначено на 09.02.2016 р., заборонено приватному нотаріусу ХМНО Калініченко А.Ю. вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: квартири трикімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. до ухвалення судового рішення за заявою ліквідатора, витребувано письмові докази.

На виконання ухвали суду, приватним нотаріусом ХМНО Калініченко А.Ю. надано до матеріалів справи витребувані судом документи, а також письмові пояснення вих.№9/01-16 від 05.02.2016 р. щодо відповідності Іпотечного договору квартири серія та номер 1979, посвідченого 02.11.2015 р,. вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Окрім того, у поясненнях зазначено, що згідно ст.27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

На виконання ухвали суду, заставним кредитором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надано до матеріалів справи письмові пояснення, в яких кредитор підтримує заяву ліквідатора в повному обсязі та зазначає про невідповідність Іпотечного договору квартири серія та номер 1979, посвідченого 02.11.2015 р. вимогам законодавства України.

В судове засідання 09.02.2016 р. іпотекодавець за Іпотечним договором квартири від 02.11.2015 р. ОСОБА_5 не з'явилась, вимог ухвали суду від 26.01.2016 р. не виконала, про причину невиконання ухвали суду не повідомила, відзив на заяву ліквідатора та пояснень щодо передачі в іпотеку квартири під час дії заборони суду на відчуження не надала, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.

Ухвалою суду від 09.02.2016 р. розгляд заяви ліквідатора відкладено на 10.03.2016 р., залучено до участі в розгляді заяви іпотекодержателя за Іпотечним договором квартири від 02.11.2015 р. ОСОБА_6, витребувано письмові докази.

В судове засідання 10.03.2016 р. сторони Іпотечного договору квартири від 02.11.2015 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явились, вимог ухвал суду не виконали, про причину невиконання ухвали суду не повідомили, відзив на заяву ліквідатора не надали, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Згідно з п.3.9.2. Постанови ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо ухвалу, в який зазначено час та місце такого засідання, надіслана сторонам у відповідному порядку.

Судом встановлено, що ухвали суду про дату, час та місце судового засідання були надіслані учасникам даного процесу у відповідному порядку, про що свідчать відповідні відмітки на зворотному боці ухвал, в зв'язку з чим заява ліквідатора розглядається за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні ліквідатор та представник заставного кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заяву підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява ліквідатора підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 30.06.1999 р., яка застосовується до даної справи) ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Зазначені приписи Закону кореспондуються із ч.7 ст.12, ст. 16 ГПК України, а також ч.4 ст.10 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції після 19.01.2013 р., якою встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У п.9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 22.12.2011 р. № 4212-VI)» зазначено, що частина 4 ст. 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК (в редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина статті 16 ГПК) та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (стаття 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (ч. 10, 11 ст. 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (частина восьма статті 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у п.33 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 зазначено, що усі спори, пов'язані з реалізацією майна банкрута, вирішуються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує в межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані зі здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними правочинів; визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника.

Отже, в межах справи про банкрутство підлягають вирішенню спори стосовно майна боржника, що увійшло або вибуло зі складу ліквідаційної маси, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, оскільки такі спори стосуються питань формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство, а тому безпосередньо пов'язані зі здійсненням провадження в такій справі.

Постановою суду від 17.01.2011 р. по справі № Б-39/212-10 ФОП ОСОБА_3 (61002, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Цією ж постановою встановлено, що банкруту на праві власності належала, зокрема, квартира трикімнатна, розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 67,6 кв. м., житловою площею 45,7 кв.м. - на підставі договору купівлі-продажу нерухомості Н6-61 від 09.02.1998р., посвідченого Харківською товарною біржею (Реєстрація угод №00084) та зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» 19.02.1998 р., за реєстровим №П-2-9545. Вказана квартира була передана в іпотеку відповідно до договору іпотеки №РМL-709/092/2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та боржником 16.09.2008р. В межах ліквідаційної процедури банкрута ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») заявлено грошові вимоги на загальну суму 1 136 879,94 грн, які розглянуті та визнані ліквідатором у повному обсязі (повідомлення ліквідатора від 23.08.2011 р. том 2 арк.справи 77).

Зі звіту попереднього ліквідатора Беляєвої О.В. від 19.08.2014 р. №220/01-34 вбачається, що майно банкрута, включене до складу ліквідаційної маси (квартира трикімнатна, розташована за адресою: АДРЕСА_1) реалізовано попереднім ліквідатором згідно угоди б/н від 04.04.2013 р. з Товарною Біржею «Всеукраїнський торгівельний центр» (Протокол проведення аукціону №2 від 26.04.2013 р.). за вартістю 239790,00 грн.

Матеріалами справи та письмовими поясненнями заставного кредитора підтверджується, що грошові кошти від реалізації майна протягом ліквідаційної процедури на рахунок ФОП ОСОБА_3 та/або на рахунки заставного кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надходили.

В зв'язку з виявленням порушень порядку проведення реалізації майна банкрута, ухвалою суду від 17.12.2014 р. за заявою ліквідатора Чипиженко Є.В. визнано недійсними результати проведення аукціону, організованого ТБ «Всеукраїнський торгівельний центр» з реалізації майна банкрута, оформленого протоколом та актом про передання права власності на нерухоме майно б/н від 26.04.2013 р. Крім того, судом було скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер 2663 від 30.07.2013 р., видане приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. Ухвала суду набрала законної сили.

В подальшому, ухвалою суду від 03.12.2015 р. за заявою ліквідатора банкрута було витребувано квартиру трикімнатну, загальною площею (кв.м): 67.6, житловою площею (кв.м): 45.7, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_5 та передано ліквідатору, а також визнано право власності на квартиру за банкрутом - ОСОБА_3 Ухвала суду набрала законної сили. Право власності на квартиру зареєстровано за банкрутом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51964539 від 22.01.2016 р. в матеріалах справи).

Відповідно до приписів ст.ст. 25-31, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 30.06.1999 р., далі - Закон про банкрутство) усі види майнових активів банкрута включаються до складу ліквідаційної маси та підлягають реалізації з метою задоволення вимог кредиторів, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Господарським судом Харківської області під час розгляду заяви ліквідатора про витребування майна банкрута, ухвалою від 20.10.2015 р. ОСОБА_5 було заборонено відчуження у будь-який спосіб квартири трикімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Дана ухвала суду отримана ОСОБА_5 особисто 27.10.2015 р. (поштове повідомлення в матеріалах справи), набрала законної сили, а також внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

При розгляді судом заяви ліквідатора про витребування майна банкрута встановлено, що ОСОБА_5 на підставі Іпотечного договору серія та номер 1979 від 02.11.2015 р. передано зазначену квартиру в іпотеку фізичній особі ОСОБА_6 (Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48812846 від 01.12.2015 р. та № 50829273 від 25.12.2015 р. в матеріалах справи). Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Калініченко А.Ю.

Здійснивши аналіз приписів діючого законодавства, суд доходить висновку, що зазначений вище Іпотечний договір не відповідає вимогам закону з огляду на наступні обставини:

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Крім того, згідно ст. 4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на всій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1-3 ст.6 Закону України «Про іпотеку», у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Натомість, згідно п.5 Іпотечного договору квартири серія та номер 1979 посвідченого 02.11.2015 р. іпотекодавець ОСОБА_5 свідчить, що майно є її власністю, не заставлене іншим кредиторам, під забороною (арештом) не перебуває, не є предметом судового спору.

Отже, оспорюваний іпотечний договір укладений іпотекодавцем ОСОБА_5 із свідомим порушенням заборони, встановленою ухвалою господарського суду Харківської області від 20.10.2015 р. по справі №Б-39/212-10, не відповідає базовому конституційному принципу обов'язковості судових рішень та суперечить ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.4-5 ГПК України, ч.1-3 ст.6 Закону України «Про іпотеку».

Суд зазначає, що факт укладання ОСОБА_5 оспорюваного іпотечного договору в порушення ч.1 ст.6 Закону України «Про іпотеку» встановлений також ухвалою суду від 03.12.2015 р. по справі №Б-39/212-10, яка набрала законної сили. Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Як зазначено вище, квартира трикімнатна, розташована за адресою: АДРЕСА_1 була передана в іпотеку відповідно до Договору іпотеки №РМL-709/092/2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та боржником 16.09.2008р. (правонаступник - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), який є діючим та забезпечує погашення грошових вимог кредитора на загальну суму 1 136 879,94 грн, про що достеменно відомо іпотекодавцеві - ОСОБА_5 (яку залучено до участі у справі №Б-39/212-10 ухвалою суду від 25.11.2014р.). При цьому, письмовими поясненнями заставного кредитора підтверджується, що погашення грошових вимог кредитора протягом ліквідаційної процедури банкрута не здійснювалося, згода на передачу зазначеного майна у наступну іпотеку первісним іпотекодержателем - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надавалась.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ч.1 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України підставою для визнання недійсним правочину є невідповідність змісту правочину іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 593 ЦК України, право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється, зокрема, у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 26.11.2015 р.) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, згідно ч.2 ст.26 Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд зазначає, що постановою про визнання боржника банкрутом від 17.01.2011 р. по справі № Б-39/212-10 на ліквідатора покладено обов'язки щодо виконання дій, передбачених ст.ст. 25-34, 47-49 Закону про банкрутство, в тому числі продаж майна банкрута та погашення вимог кредиторів в порядку черговості, встановленому Законом.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Харківської області від 03.12.2015 р. витребувано з володіння ОСОБА_5 та передано ліквідатору квартиру трикімнатну, загальною площею (кв.м): 67.6, житловою площею (кв.м): 45.7, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а також визнано право власності на квартиру за банкрутом - ОСОБА_3 Право власності на квартиру зареєстровано за банкрутом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Аналогічні приписи містяться в постанові господарського суду Харківської області від 17.01.2011 р. по справі № Б-39/212-10.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, оскільки Іпотечний договір серія та номер 1979 посвідчений 02.11.2015 р. суперечить вимогам законодавства України та порушує права заставного кредитора - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», керуючись ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, 234, 256 ЦК України, ст.6, 12, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 3-1, 25, 26, 30, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 30.06.1999 р.), ст.ст. 33, 35, 75, 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора ФОП ОСОБА_3 задовольнити.

2. Визнати недійсним Іпотечний договір квартири трикімнатної, загальною площею (кв.м): 67.6, житловою площею (кв.м): 45.7, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Калініченко А.Ю. 02.11.2015 року серія та номер 1979, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.11.2015 р.

3. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: запис про іпотеку № 11861480, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25782689 від 02.11.2015 р.; запис про обтяження № 11861087, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25782182 від 02.11.2015 р.

4. Ухвалу направити ліквідатору, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського МУЮ Харківської обл., приватному нотаріусу ХМНО Калініченко А.Ю., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банкруту, кредиторам.

Суддя Міньковський С.В.