ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Справа № 915/2010/15

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мавродій О.А., дов. №02-36/1537 від 09.06.2015;

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,

03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29,

адреса для листування: 65014, м. Одеса, вул. Юрія Олеші, 6,

до Приватного підприємства фірма «Игдем»,

54018, м. Миколаїв, вул. 28-ї Армії, 15, кв. 9,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

про стягнення 1227346 грн. 36 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - позивач, банк) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства фірма «Игдем» як з поручителя (далі - відповідач, поручитель) заборгованості за Договором кредиту №640/568-К568 від 28.09.2007, укладеним між банком та громадянином ОСОБА_2 (далі - третя особа, позичальник) у сумі 1227346 грн. 36 коп., з яких: 384823 грн. 25 коп. - основний борг за кредитом; 402144 грн. 33 коп. - заборгованість за відсотками; 53050 грн. 15 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 184133 грн. 76 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків; 44257 грн. 08 коп. - втрати від інфляції, нараховані на суму боргу за кредитом; 158937 грн. 80 коп. - втрати від інфляції, нараховані на заборгованість за відсотками. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою від 22.12.2015 господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

Під час провадження у справі позивач, користуючись правом, наданим йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно виклавши їх таким чином: стягнути з відповідача в солідарному порядку на свою користь заборгованість, що виникла за Договором кредиту №640/568-К568 від 28.09.2007, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та громадянином ОСОБА_2, та на підставі Договору поруки №640/568-К568 від 28.09.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПП фірма «Игдем», в сумі 1121290 грн. 14 коп., з яких: 384823 грн. 25 коп. - основний борг за кредитом; 402144 грн. 33 коп. - заборгованість за відсотками; 30015 грн. 31 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 101112 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 44257 грн. 08 коп. - інфляційні втрати за неповернутим кредитом; 158937 грн. 80 коп. - інфляційні втрати за несплаченими відсотками. Оскільки із заявою про зменшення позовних вимог позивач звернувся до прийняття рішення у справі, ця заява прийнята судом до розгляду.

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені у встановленому ч. 1 ст. 64 ГПК порядку. Згідно з абзацом третім підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи наведене, та зважаючи на повернення "Укрпоштою" ухвал від 04.12.2015, від 22.12.2015, від 19.01.2016 та від 12.02.2016, що направлялись на юридичну адресу відповідача, з відміткою «за сплином строку зберігання», суд вважає, що про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, правом участі в судовому засіданні не скористався.

За таких обставин, відповідно до ст. 75 ГПК, спір розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з урахуванням зменшених і уточнених позовних вимог в повному обсязі, виходячи з такого:

28.09.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого відповідно до п. 1.2.2 Статуту від 15.06.2015 є позивач, та позичальником - громадянином ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту №640/568-К568 (далі - Договір кредиту), за яким позивач прийняв на себе зобов'язання надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 386325 грн. з порядком повернення кредиту рівними частинами 28 числа кожного місяця згідно з пп. 1.1.1., п.п.1.1.2 Договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 27.09.2032 (включно) (або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту) та зі сплатою 14,50 % річних.

Банк свої зобов'язання за Договором кредиту виконав повністю: позичальнику було відкрито позичковий рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» та надано готівкою через касу банку суму кредиту - 386325 грн.

Згідно з п.п. 3.3.8 та п. 3.3.9 Договору кредиту позичальник зобов'язався сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.2.4, п.2.5, п. 2.6 Договору кредиту; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. Договору кредиту.

Згідно п.2.5 Договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту, щомісячно, за методом факт/факт. Згідно з п.2.5.1 Договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту двічі на місяць (за винятком місяців в яких надається та остаточно погашається кредит): в останній робочий день поточного місяця та в день, на який припадає сплата ануітетного платежу в рахунок погашення кредиту та процентів згідно з п. 1.1.1 Договору кредиту.

Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. Договору кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. п. 1.1, 2.8.3, 3.2.3, 4.4, 5.4. Договору кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період.

Неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту №640/568-К568 від 28.09.2007 призвело до виникнення заборгованості.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за Договором кредиту, користуючись правом, наданим йому п. 6.2 Договору кредиту банк звернувся з позовом до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28.05.2015 по справі №869/15 на користь банку стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за Договором кредиту в сумі 979335 грн. 01 коп., в тому числі 384823 грн. - заборгованість за кредитом; 458516 грн. 99 коп. - заборгованість по процентах; 27923 грн. 49 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 108071 грн. 29 коп. - пеня за несвоєчасне повернення процентів. На виконання даного рішення видано виконавчий лист №755/15919/15-ц від 28.10.2015. Постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ВП№49519109 від 04.12.2015 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Таким чином, заборгованість позичальника за Договором кредиту станом на 26.05.2011 в сумі 979335 грн. 01 коп. є встановленим фактом і відповідно до ст. 35 ГПК не доказується при розгляді даної справи.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за Договором кредиту, між АКБ «Укрсоцбанк», позичальником та Приватним підприємством фірма «Игдем» 28.09.2007 було укладено Договір поруки №640/568-К568 (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого відповідач (поручитель за Договором поруки) взяв на себе зобов'язання перед кредитором (позивачем) у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту.

Пунктами 1.1, 3.1.2, 3.5.2 Договору поруки встановлено, що у разі невиконання позичальником або відповідачем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідач відповідає перед позивачем як солідарний боржник всім своїм майном, на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Враховуючи невиконання позичальником своїх зобов'язань за Договором кредиту, банк звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитом з відповідача в солідарному порядку.

Згідно з розрахунком позивача станом на 27.11.2015 заборгованість, що виникла за Договором кредиту і до цього часу не погашена, становить 1121290 грн. 14 коп., з яких: 384823 грн. 25 коп. - основний борг за кредитом; 402144 грн. 33 коп. - заборгованість за відсотками; 30015 грн. 31 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 101112 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 44257 грн. 08 коп. - інфляційні втрати за неповернутим кредитом; 158937 грн. 80 коп. - інфляційні втрати за несплаченими відсотками. Несплатою заборгованості, процентів та пені порушуються умови Договору і право позивача.

За таких обставин позивач був змушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення суми основного боргу 384823 грн. 25 коп. цілком обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положення п. 6 ст. 232 ГК України відносно нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобов'язання в межах шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, застосовується до відповідних правовідносин у випадку, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Щодо стягнення нарахованої позивачем суми пені, суд зазначає таке:

Пленум Вищого господарського суду України у п. 2.5 своєї постанови від 17.12.2013 №14 зазначив, що приписом ч. 6 ст. 232 ГК передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може буди передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відтак, позивач мав право нараховувати пеню починаючи з першого дня прострочення позичальника, однак своїм правом не скористався і здійснив нарахування пені лише за період з 28.05.2015 по 27.11.2015 (розрахунок, а.с. 62-63). Вказаний розрахунок узгоджується з приписами ч. 6 ст. 232 ГК, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 30015 грн. 31 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 101112 грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 44257 грн. 08 коп. - інфляційні втрати за неповернутим кредитом; 158937 грн. 80 коп. - інфляційні втрати за несплаченими відсотками, ґрунтуються на Договорі сторін, чинному законодавстві України, матеріалами справи підтверджені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1056-1 встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, позивач цілком правомірно, на підставі вимог чинного законодавства та відповідно до п.п. 2.5, 2.5.1, 2.5.2, 2.5.3 Договору кредиту нарахував і просить стягнути заборгованість за відсотками в сумі 402144 грн. 33 коп. Позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обов'язок відповідача сплатити заборгованість позичальника за Договором кредиту в сумі 121290 грн. 14 коп. випливає як з Договору поруки, так і з закону, зокрема ст. 543 ЦК, відповідно до якої у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтями 553 та 554 ЦК встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, суд вважає, що банком цілком правомірно подано позов до відповідача, як до солідарного боржника за Договором поруки №640/568-К568, який відповідає всім своїм майном за зобов'язаннями позичальника згідно з Договором кредиту №640/568-К568.

На підставі вищенаведеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК судові витрати покладаються на відповідача.

Щодо 1590 грн. 85 коп., - зайво сплаченої платіжним дорученням № від 01.12.2015 суми судового збору, то на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вона може бути повернута позивачу після його звернення до суду з відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства фірма «Игдем» (54018, м. Миколаїв, вул. 28-ї Армії, 15, кв. 9, ідентифікаційний код 19301655) в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) заборгованість, що виникла за Договором кредиту №640/568-К568 від 28.09.2007, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, та на підставі Договору поруки №640/568-К568 від 28.09.2007, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Приватним підприємством фірма «Игдем», в сумі 1121290 (один мільйон сто двадцять одна тисяча двісті дев'яносто) грн. 14 коп., з яких: 384823 (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять три) грн. 25 коп. - основний борг за кредитом; 402144 (чотириста дві тисячі сто сорок чотири) грн. 33 коп. - заборгованість за відсотками; 30015 (тридцять тисяч п'ятнадцять) грн. 31 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 101112 (сто одна тисяча сто дванадцять) грн. 37 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 44257 (сорок чотири тисячі двісті п'ятдесят сім) грн. 08 коп. - інфляційні втрати за неповернутим кредитом; 158937 (сто п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн. 80 коп. - інфляційні втрати за несплаченими відсотками; 16819 (шістнадцять тисяч вісімсот дев'ятнадцять) грн. 35 коп. - судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Згідно зі ст. ст. 51, 84 ГПК повне рішення складено та підписано 1 березня 2016 року.

Суддя Т.В. Гриньова-Новицька