номер провадження справи 13/4/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016 Справа № 908/33/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Миколаїв

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування", м. Запоріжжя

про стягнення 28 135,21 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Гладишева О.А., довіреність № б/н від 02.12.2015р.

Розглядається позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування" про стягнення заборгованості в розмірі 28 135,21 грн. згідно договору оренди нерухомого майна № 2014/0601/1 від 01.06.2014р.

05.01.2016р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/33/16 та призначено до розгляду на 01.02.2016р.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. розгляд справи відкладено на 17.02.2016р. та витребувано додаткові докази.

Ухвалою від 17.02.2016р. розгляд справи відкладено на 24.02.2016р. та витребувано додаткові докази.

До початку розгляду справи представник позивача заявив клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

24.02.2016р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

Позивач в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без участі його представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце призначеного судового засідання позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

В позовній заяві від 28.12.2015р. позивач просить суд стягнути з відповідача 28 135,21 грн. заборгованості згідно договору оренди нерухомого майна № 2014/0601/1 від 01.06.2014р., а саме: 6 000,00 - заборгованість з оплати орендної плати, 200,90 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами, 18 000,00 грн. - штрафу, 3 652,72 грн. - інфляційних втрат та 281,59 грн. - 3 % річних. Позовні вимоги засновані на приписах ст.ст. 256, 258, 264, 525, 536, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 188, 193, 231 ГК України та ст.ст. 49, 54-57 ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свої заперечення викладені у відзиві на позовну заяву № 5 від 27.01.2016р. та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

01.06.2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ «Служба швидкого кредитування» був укладений договір оренди нерухомого майна № 2014/0601/1 (далі - договір), за яким позивач зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування нерухоме майно: частину окремого нежитлового приміщення з обмеженим доступом у торгівельному комплексі, загальною площею 14 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (далі - майно), а відповідач, в свою чергу, зобов'язався сплачувати орендну плату в розмірі та строки, що зазначені у параграфі 3 цього договору.

Відповідно до п. 1.4. договору нерухоме майно передається відповідачу строком на 12 місяців з 01.06.2014р. по 01.06.2015р. Передання нерухомого майна оформляється актом прийому-передачі, який підписується сторонами.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4. договору:

- розмір орендної плати за користування нерухомим майном складає 6 000,00 грн. за кожен місяць оренди;

- відповідач зобов'язується сплачувати позивачу орендну плату щомісячно, не пізніше 5-го числа нового місяця оренди, за який вноситься орендна плата;

- крім сплати орендної плати, відповідач зобов'язується відшкодовувати позивачу його витрати за фактично спожиті відповідачем комунальні і телекомунікаційні послуги не пізніше 5-го числа кожного календарного місяця на підставі даних лічильників;

- при підписанні цього договору, відповідач сплачує позивачу орендну плату за перший та останній місяць користування нерухомим майном, а саме 12 000,00 грн.

Відповідно до п/п. 3.4.1., 3.4.3., 3.4.6. п. 3.4. договору відповідач зобов'язався:

- сплатити суму, зазначену в п. 2.4. цього договору, у день його підписання, але не пізніше ніж 05.08.2014р.;

- своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та відшкодовувати позивачу витрати на комунальні і телекомунікаційні послуги;

- підтримувати майно у відповідному стані, здійснювати за свій рахунок поточний ремонт.

Згідно з п.п. 5.1., 5.2., 5.4., 5.5., 5.6. та 5.7. договору:

- цей договір припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено, та в інших випадках, передбачених цим договором та законодавством;

- цей договір може бути розірваний у односторонньому порядку позивачем, якщо відповідач використовує нерухоме майно з порушенням умов цього договору, зокрема, якщо: відповідач не сплачує орендну плату або плату за комунальні і телекомунікаційні послуги; відповідач використовує нерухоме майно не за призначенням; відповідач без дозволу позивача передав нерухоме майно у користування іншій особі; відповідач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження нерухомого майна;

- у разі припинення цього договору відповідач зобов'язаний негайно звільнити і повернути позивачу нерухоме майно у стані не гірше ніж, в якому воно було одержано, але з урахуванням нормального зносу. В разі погіршення нерухомого майна, що сталася з вини відповідача, він зобов'язаний відновити нерухоме майно до зазначеного стану. Повернення нерухомого майна оформляється актом прийому-передачі, який підписується сторонами;

- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором;

- у разі дострокового розірвання договору, одна сторона зобов'язується попередити про це іншу сторону не пізніше як за один місяць до розірвання;

- у разі дострокового розірвання договору однією зі сторін, сторона, яка ініціює розірвання, зобов'язана виплатити неустойку у розмірі 3-х місячної орендної плати.

На виконання умов договору, позивач передав відповідачу в оренду обумовлене договором майно, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.06.2014р., строком на 12 місяців з 01.06.2014р. по 01.06.2015р.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідне положення сторони також передбачили у п. 5.5. договору.

10.08.2015р. позивач листом повідомив відповідача про розірвання договору та просив сплатити комунальні послуги за липень, серпень та 9 днів вересня і звільнити приміщення до 09.09.2015р.

27.08.2015р. відповідач листом № 235 повідомив позивача, що строк дії договору був продовжений до 01.06.2016р. та запропонував останньому сплатити згідно з п. 5.7. договору неустойку в розмірі 18 000,00 грн.

01.09.2015р. відповідач повернув позивачу обумовлене договором майно, що підтверджується актом прийому-передачі нерухомого майна від 01.09.2015р.

Позивач посилаючись на систематичне порушення умов договору, звернуся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, процентів за користування чужими коштами та відповідних штрафів, інфляційних витрат і 3 % річних.

Дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні, з огляду на наступне.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Стаття 173 Господарського кодексу України визначає господарське зобов'язання, як зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 631 цього ж Кодексу договір набирає чинності з моменту його укладення.

Підписавши та скріпивши своєю печаткою договір оренди нерухомого майна № 2014/0601/1 від 01.06.2014р. відповідач таким чином підтвердив прийняття на себе зобов'язань за цим договором на зазначених у ньому умовах.

Як свідчать обставини справи, на виконання умов договору, 01.06.2014р. позивач передав відповідачу в оренду обумовлене договором майно, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.06.2014р. та поясненнями відповідача.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідне положення сторони також передбачили у п. 5.5. договору.

Протягом липня 2015 року ні позивач, ні відповідач не направили іншій стороні договору заперечення проти продовження строку дії договору, відповідач продовжив користуватись майном, а отже строк дії договору був продовжений до 01.06.2016р, що підтверджується відповідачем та жодним чином не спростовується позивачем.

10.08.2015р. позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив останнього, що у зв'язку з закінченням строку дії договору цей договір вважається розірваним та просив відповідача сплатити комунальні послуги за липень, серпень та 9 днів вересня і звільнити приміщення до 09.09.2015р.

27.08.2015р. відповідач листом № 235 повідомив позивача, що строк дії договору був продовжений до 01.06.2016р. та запропонував останньому сплатити згідно з п. 5.7. договору неустойку в розмірі 18 000,00 грн.

01.09.2015р. відповідач повернув позивачу обумовлене договором майно, що підтверджується актом прийому-передачі нерухомого майна від 01.09.2015р. та поясненнями відповідача.

Відповідно до п. 5.7. договору, у разі дострокового розірвання договору однією зі сторін, сторона, яка ініціює розірвання, зобов'язана виплатити неустойку у розмірі 3-х місячної орендної плати, проте позивач не сплатив відповідачу передбачену п. 5.7. договору неустойку в сумі 18 000,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду у справі № 915/1673/15 від 10.02.2016р. змінено рішення господарського суду Миколаївської області від 22.10.2015р. (застосовано ст. 83 ГПК України і зменшено розмір неустойки) та задоволено частково позов ТОВ «Служба швидкого кредитування». Присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_1 неустойки, передбаченої п. 5.7. договору оренди нерухомого майна № 2014/0601/1 від 01.06.2014р. у розмірі 12 000,00 грн.

Рішенням судів встановлено, що підставою для розірвання (припинення) договору позивач визначив одну обставину - закінчення строку дії договору, що не передбачено його умовами.

Також судами встановлено, що згідно актом прийому-передачі нерухомого майна від 01.09.2015 , майно було оглянуто і перевірено сторонами, вказано, що у приміщенні виконані ремонтні роботи, майно є придатним для його використання за призначенням, обладнання, інженерні мережі і комунікації нерухомого майна знаходяться у справному стані.

Усі необхідні платежі передбачені пунктом 2.4 Договору позивачем були отримані, а відповідач по справі, у власну чергу, прийняв приміщення за договором підписавши відповідний Акт 30.06.2014р. відповідно до якого відповідач отримав приміщення, а в тексті Акту зазначено, що сторони одна до іншій претензій не мають.

Так, як встановлено судом, починаючи з 2013 року юридична особа ТОВ «Служба термінового кредитування», що здійснює власну господарську діяльність під знаком для товарів та послуг «Быстрозайм» разом із ТОВ «Служба швидкого кредитування» орендувала приміщення у Позивача по справі на підставі аналогічного договору оренди за яким ще у 2013 році було сплачено 12 000,00 грн., але у зв'язку із переоформленням відділень з ТОВ «Служба термінового кредитування» на ТОВ «Служба швидкого кредитування» переукладалися й договори оренди.

При чому, 6 000,00 грн., що були сплачені ТОВ «Служба термінового кредитування» повернуті не були, а за домовленістю із позивачем були зараховані в рахунок сплати авансового платежу для ТОВ «Служба швидкого кредитування», про що й свідчить підписаний Сторонами Акт та текст Акту в якому зазначена відсутність будь-яких претензій до відповідача по справі з боку позивача під час надання приміщення в оренду за вже новим переукладеним договором оренди.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем надано достатні та ґрунтовні докази в підтвердження відсутності вини щодо належного виконання зобов'язання.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Служба швидкого кредитування» заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 2014/0601/1 від 01.06.2014р. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд відмовляє також і у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування чужими коштами, штрафу, інфляційних витрат і 3 % річних, зважаючи на їх безпідставність.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позов відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 02.03.2016р.

Суддя В.Г. Серкіз