РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/30634/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу 50 000,00 грн., за участю представників позивача - Юхименка С.Ю., довіреність №4245 від 30.12.2015 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.04.2015 року у м. Києві на перехресті пр-ту Гагаріна - пр-ту Миру, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 120 000,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.12.2015 року.

27.01.2016 року представником позивача надано до суду заяву про виправлення описки в тексті позовної заяви, а саме замість невірно вказаного полісу АС/8560161 вважати правильним номер полісу АІ/1037523.

10.02.2016 року представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові.

Представник відповідача в судове засідання 22.02.2016 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки відділу ДАІ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві та постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 08.05.2015 року у справі №755/8482/15-п, 03.04.2015 року у м. Києві на перехресті пр-ту Гагаріна - пр-ту Миру, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, виїхав на перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 08.05.2015 року у справі №755/8482/15-п, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_3.

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору страхування транспортного засобу №АЗ/1018/123/150/140000155 від 02.07.2014 року.

Згідно рахунку фактури № 15041628 від 16.04.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 склала 179 524,39 грн.

Відповідно до договору про врегулювання страхового випадку від 02.07.2015 року, який укладено між позивачем та страхувальником (власником пошкодженого автомобіля НОМЕР_3) сторони домовились, що сума страхового відшкодування за пошкоджений застрахований транспортний засіб «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 складає 120 000,00 грн.

Як вбачається з страхового акту №КАСКО/123/150/15/0162 від 06.07.2015 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 120 000,00 грн.

Зазначені кошти в розмірі 120 000,00 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №911 від 06.07.2015 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю НОМЕР_3, керував ОСОБА_2.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_2 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю НОМЕР_3, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача, про що було укладено договір (поліс) № АІ/1037523 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю НОМЕР_3, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку та ліміту відповідальності (50 000,00 грн.) та за вирахуванням суми франшизи (00,00 грн.).

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а саме у розмірі 50 000,00 грн.

Судом надано належну оцінку доводам відповідача, які викладені у відзиві, щодо невідповідності полісу АС/8560161, які не приймаються судом до уваги зважаючи на заяву позивача від 27.01.2016 року про виправлення описки в тексті позовної заяви, в якій він просив замість невірно вказаного полісу АС/8560161 вважати правильним номер полісу АІ/1037523 та наданої МТСБУ на запит суду інформації стосовно полісу АІ/1037523.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), буд. 40; код 20602681) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 29.02.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна