РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016Справа №910/32654/15

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастербуд"
простягнення 16 047,59 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача: Волчек Н.М. - представник за дов.;

від відповідача: Омелянчук О.В. - представник за дов.

В судовому засіданні 02.03.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастербуд" про стягнення страхового відшкодування в сумі 16 047,59 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.12.2015 порушено провадження у справі № 910/32654/15, розгляд останньої призначено на 25.01.2016.

У відзиві на позов від 25.01.2016 відповідач заперечив проти позовних вимог з посиланням на те, що у постанові Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 у справі № 367/4312/14-п не досліджено питання технічного стану транспортного засобу МАЗ 6516 д.н.з. НОМЕР_3 та обставини за яких було спричинено майнову шкоду. Відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на проходження транспортним засобом предрейсову підготовку та огляд, що підтверджується підписом механіка у подорожньому листі №505406 вантажного автомобіля від 05.07.2014.

25.01.2016 в судовому засідання оголошено перерву на 15.02.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 28.01.2016 відповідач надав додаткові письмові пояснення по суті спору.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 05.02.2016 позивач подав до суду письмові заперечення на відзив відповідача в яких наводить спростування обставин викладених у відзиві.

15.02.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 29.02.2016.

29.02.2016 представниками сторін подано клопотання про продовження строку вирішення спору на п'ятнадцять днів. Клопотання судом задоволено.

В судовому засіданні 29.02.2016 в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 02.03.2016.

Ухвалою від 29.02.2015 відповідно до положень ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 01.03.2016 на вимогу суду позивач надав додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 02.03.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2014 по вул. Гостомельське шосе Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу МАЗ 551605, д.р.н. НОМЕР_3, що належить відповідачу, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4.

Відповідно до довідки від 05.07.2014 та відомостей №9408200 про ДТП: 05.07.2014 року о 13.45 сталося зіткнення транспортного засобу: вантажний МАЗ номерний знак НОМЕР_3 № кузова НОМЕР_5, технічні несправності ТЗ: інших елементів конструкції, що належить ТОВ «Мастербуд», водій ОСОБА_3 та Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4, водій ОСОБА_4 ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_3, яким управляв технічно несправним транспортним засобом. Відірваний задній борт МАЗ.

Подорожній лист №505406 від 05.07.2014 виданий ОСОБА_3 підтверджує, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ "Мастербуд" під час вчинення ДТП.

Відповідач повідомив страхувальника про ДТП за телефоном 05.07.2014 року, та письмово 09.07.2014. В повідомленні зазначений опис ДТП, в якому повідомлено, що під час керування водієм ОСОБА_3 автомобілем МАЗ номерний знак НОМЕР_3, 05.07.2014 року о 13.45 в м.Ірпень, Гостомельське шосе, відірвався задній борт на автомобілі МАЗ, який причинив пошкодження другого автомобіля Citroen, д.р.н. НОМЕР_4.

Також до позивача 07.07.2014 звернувся з повідомленням про настання страхового випадку заявник ОСОБА_4

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В Постанові суду встановлено, що ОСОБА_3 05.07.2014 року близько 13.45 год. в м.Ірпінь по вул.Гостомельське Шоссе, керуючи несправним транспортним засобом МАЗ номерний знак НОМЕР_3, порушив п.2.3.б) ПДР України, згідно з яким водій зобов»язаний стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого відбулось падіння заднього борту, який пошкодив автомобіль марки Citroen д.р.н. НОМЕР_4, що рухався навпроти транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастербуд" за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу МАЗ 551605, д.р.н. НОМЕР_3 згідно з полісом № АС/2192384 (строк дії з 05.09.13 по 04.09.14 включно) застрахована позивачем.

Відповідно до страхового акту № ЦВ-02-8089 від 24.09.2014, який складений позивачем, сума страхового відшкодування, підлягаючого до виплати за пошкодження автомобіля Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4 становить 16 047, 59 грн.

Позивач пояснив суду, що страхове відшкодування ним розраховано на підставі рахунку-фактури №РФ-12916 від 18.07.2014, однак оскільки сам рахунок був складений 18.07.2014 і дійсний до 20.07.2014, а розрахунок страхового відшкодування складався 24.09.2014, то вартість запасних частин для ремонту пошкодженого транспортного засобу збільшилась. Відповідно до ремонтної калькуляції №OU-14-1226 від 24.09.2014 вартість запасних частин станом на дату складання зазначеного рахунку збільшилась і становила 9 957,45 грн., тому позивач взяв до розрахунку вартість запасних частин станом на дату складання зазначеного розрахунку, а не зазначену в рахунку-фактурі №РФ-12916 від 18.07.2014.

Крім того, в рахунку-фактурі №РФ-12916 від 18.07.2014 у вартості слюсарних робіт було включено роботи (п. 21 рахунку "Вартість робіт"), які на думку позивача, включені до рахунку безпідставно, тому позивач вирахувано 547,20 грн. із суми вартості слюсарних робіт.

Також, в рахунку-фактурі №РФ-12916 від 18.07.2014 у вартість матеріалів було включено більшу кількість лакофарбових та витратних матеріалів (п. 1 рахунку 2Вартість придбаних запчастин та матеріалів") в розмірі 1,6, які на думку позивача мали становити 1,4, тому позивачем було зменшено кількість зазначених матеріалів: 9146,70 - 547,20=8599,50 грн.; 2354,16 -1,4 = 3 295, 83 грн.

Таким чином, позивачем було розраховано вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу в розмірі 21 852, 78 грн.: 9 957,45+8599,50+3295,83 = 21 852,78 грн. та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, сума страхового відшкодування склала 16 047, 59 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 16 047, 59 грн. Страхове відшкодування сплачене за пошкодження автомобіля Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4, що підтверджується платіжними дорученнями № 4708 від 02.10.2014.

Однак, причиною дорожньо-транспортної пригоди є технічно несправний транспортний засіб МАЗ 551605, д.р.н. НОМЕР_3, що надає останньому право регресної вимоги для стягнення понесених витрат у зв'язку з виплатою страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, суд може зобов'язати особу, яка спричинила збитки, відшкодувати їх у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення речі.

28.09.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату регресних вимог на суму 16 047, 59 грн., яка залишена без задоволення (лист №579-10 від 05.10.2015).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з п.38.1.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (пп. г п. 38.1.1).

Тобто зазначена правова норма передбачає наявність, а не відсутність у страховика права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у тому випадку якщо дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічному стану транспортного засобу.

Так, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 встановлено, що 05.07.2014 близько 13 год. 45 хв. в м. Ірпінь по вул. Гостомельське шосе водій ОСОБА_3 керуючи технічно несправним транспортним засобом МАЗ д.н.з. НОМЕР_3, внаслідок чого відбулося падіння заднього борту, який пошкодив автомобіль марки Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4, що рухався навпроти транспортного засобу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дана постанова набрала законної сили та не оскаржувалася.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Ті обставини, що ДТП відбулось саме внаслідок керування водієм ОСОБА_3, технічно несправним транспортним засобом МАЗ д.н.з. НОМЕР_3, також підтверджуються довідками про ДТП, відомостями про ДТП, повідомленнями до страхувальника.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 р. № 8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 р. №01-8/1427).

Таким чином, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 05.07.2014 за участю водія ОСОБА_3 транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_3 та водія ОСОБА_4 транспортного засобу Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4, є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_3.

При цьому, в постанові зазначено, що ОСОБА_3 визнав свою вину. Відповідач не заперечує ті обставини, що ОСОБА_3 працював водієм на підприємстві відповідача і керував саме транспортним засобом МАЗ д.н.з. НОМЕР_3 під час здійснення ДТП.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган, згідно п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (в редакції чинній на дату ДТП).

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (в редакції чинній на дату ДТП), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вимогами до технічного стану та обладнання, викладеними у пункті 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху", встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Незважаючи на те, що у подорожньому листі № 505406 від 05.07.2014 міститься підпис механіка, матеріали справи підтверджують те, що ДТП сталась внаслідок управління ОСОБА_3 несправним транспортним засобом.

Наданий відповідачем протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00505-02381-14 від 26.03.2014 не є належним доказом що підтверджує справність транспортного засобу МАЗ 551605, д.н.з. НОМЕР_3 в момент вчинення ДТП, а лише свідчить про проходження ним технічного контролю.

Факт несправності транспортного засобу МАЗ 551605, д.н.з. НОМЕР_3 та те, що саме незабезпечення технічного справного стану транспортного засобу у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України спричинило падіння заднього борту, який пошкодив автомобіль Citroen Berlingo, д.р.н. НОМЕР_4 встановлений відповідною постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 №367/4312/14-п, що спростовують заперечення відповідача з цього приводу.

Крім того, всупереч вимогам суду, відповідачем не спростовано той факт, що саме порушення відповідачем п. 2.3. Правил дорожнього руху України, тобто невідповідність цим Правилам дорожнього руху України технічного стану автомобіля відповідача спричинило скоєння ДТП, в результаті якого було нанесено збитки автомобілю потерпілого.

Посилання відповідача на те, що в постанові Ірпінського міського суду Київської області не досліджено питання технічного стану транспортного засобу МАЗ д.н.з. НОМЕР_3 та обставин за яких було спричинено майнову шкоду, є безпідставними, адже вказана постанову не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, з огляду на вищевикладене та враховуючи положення п. г ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов висновку, що позивач має право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до свого страхувальника про відшкодування шкоди в порядку регресу, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення 16 047,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастербуд" ( 01133, м. Київ, вулиця Щорса, будинок 29, код 32155089) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" ( 03680, м. Київ, вулиця Фізкультури, будинок 30, код 31681672) страхове відшкодування у розмірі 16 047, 59 грн. (шістнадцять тисяч сорок сім гривень 59 коп.) та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.).

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.03.2016

Суддя І.В.Усатенко