ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа № 922/1714/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І. В.;

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача - ОСОБА_1 (дов. №б/н від 25.11.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аполлос (вх.402Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у справі № 922/1714/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_2, м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Аполлос, м.Харків,

про визнання правочину нікчемним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_2", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати нікчемним договір відступлення права вимоги від 28.10.2014р., укладений між ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" та відповідачем - ТОВ "Аполлос".

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.05.2015р. у даній справі у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2 банк" задоволено. Рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2015р. у справі №922/1714/15 скасовано та прийнято нове, яким задоволено позовні вимоги. Визнано нікчемним договір відступлення права вимоги від 28.10.2014р., який укладений між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_2 банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аполлос".

Постановою Вищого господарського суду України від 24.11.2015р. у справі №922/1714/15 касаційну скаргу ТОВ "Аполлос" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 21.05.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 у справі №922/1714/15 скасовано. Справу №922/1714/15 передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Скасовуючи зазначені судові акти, суд касаційної інстанції вказав, зокрема, що суди не з`ясували на підставі належних та допустимих доказів, чи відчуження банком майнових вимог відбулося за цінами, нижчими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості майнових прав).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.02.2016р. (суддя Інте Т.В.) клопотання позивача про продовження строків розгляду справи задоволено. Продовжено строк розгляду справи №922/1714/15 по "01" березня 2016 року. Клопотання позивача про призначення судової економічної експертизи - задоволено. Призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Перед експертом поставлено наступне питання: - яка звичайна вартість права вимоги за договором відступлення права вимоги, укладеного 28.10.2014 р. між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Аполлос, станом на 28.10.2014 р.? Обовязок по сплаті витрат на проведення експертизи до кінцевого розподілу витрат за результати вирішення спору у справі, покладено на Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_2". Для здійснення оплати, Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський ОСОБА_2" отримати рахунок в Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, докази оплати рахунку (завірену копію платіжного доручення), надати господарському суду для залучення до матеріалів справи, а оригінал платіжного доручення надати Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України у п'ятиденний термін з дня отримання рахунку на оплату. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, за дачу завідомо неправдивого висновку чи відмову експертів без поважних причин від виконання покладених на них судом обов'язків. Зобовязано експертну установу повідомити суд про закінчення експертизи, а експертний висновок направити на адресу господарського суду Харківської області разом із матеріалами справи. Зобовязано сторони надати експерту на його вимогу необхідну для проведення експертизи документацію та забезпечити безперешкодний доступ до обєктів експертизи. Запропоновано судовому експерту реалізувати надане йому статтею 13 Закону України "Про судову експертизу" право щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання. Провадження у справі 922/1714/15 зупинено.

ТОВ Аполлос, не погоджуючись з вказаною ухвалою, звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог чинного законодавства, просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у даній справі та направити справу до господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що немає необхідності у проведенні судової економічної експертизи, оскільки ТОВ «Аполлон» зроблено звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги щодо виконання грошового зобовязання від 14.12.2015р. за кредитними договорами. Також, була проведена рецензія на звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги щодо виконання грошового зобовязання від 14.12.2015р. за кредитними договорами. Апелянт вважає, що немає підстав для задоволення клопотання позивача про проведення судової економічної експертизи у Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд скарги на 29.02.2016р. о 12:00 год.

У судовому засіданні 29.02.2016р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, 29.02.2016р. надав відзив (вх.№2294) на апеляційну скаргу, в якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.02.2016р. у справі №922/1714/15 відмовити повністю.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду з позовом, позивач з посиланням на ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначає, що укладення договору про відступлення права вимоги від 28.10.2016р. фактично було спрямовано на: - погіршення фінансового стану позивача шляхом неотримання частини активів неплатоспроможного банку, а саме, близько 33% заборгованості по кредитам; - внаслідок укладення спірного договору ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" зазнав збитки у сумі 2065444,69 грн. Суму збитків становить різниця між розміром боргу ВАТ "Харківське автотранспортне підприємство" перед ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" та сумою, на яку позивачем відступлено відповідачу право вимоги щодо вказаної заборгованості згідно договору; - затвердження на рівні умов договору фактичної відмови позивача від власних майнових вимог за договорами забезпечення іпотека/застава; - фактичної відмови позивача від звернення стягнення на предмет іпотеки/застави; - відчуження (або передача в користування) майна банку за спірним договором здійснено на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій.

02.02.2016р. позивач звернувся до господарського суду Харківської області клопотанням про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступне питання: - яка звичайна вартість права вимоги за договором відступлення права вимоги, укладеного 28.10.2014 р. між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Аполлос, станом на 28.10.2014 р.? Проведення експертизи позивач просив доручити Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Позивач обґрунтовує дане клопотання тим, що однією з підстав для задоволення позову є посилання на п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положеннями якої передбачено обовязкове визначення звичайної ціни майна, яке відчужене банком. Відповідно до п.п.14.1.71 ст.14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Згідно з п.39.3 ст.39 Податкового кодексу України у разі відсутності даних для застосування зазначених методів визначення звичайної ціни така ціна може бути визначена, виходячи з результатів незалежної оцінки майна та майнових прав, яка проводиться субєктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідачем замовлено звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги щодо виконання грошового зобовязання та подальше рецензування зазначеного звіту, за результатами якого звіт виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Група Співдружність» визнано таким, що «в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки».

Позивач, посилаючись на постанову пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», зазначає, якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Позивач вважає, що визначення ринкової вартості права вимоги станом на дату відчуження має суттєве значення для повного та всебічного зясування обставин справи.

Задовольняючи клопотання позивача про призначення судової економічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи у поясненнях сторін виникли розбіжності щодо вартості права вимоги за договором відступлення права вимоги, укладеного 28.10.2014р. між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ "Аполлос, посилаючись на те, що вирішення питання, яке запропоноване позивачем, є необхідним для повного та всебічного дослідження усіх обставин даної справи.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, представники відповідача, присутні у судовому засіданні 02.02.2016р., проти задоволення клопотання позивача про призначення судової економічної експертизи не заперечували.

У зв'язку із призначенням судової експертизи судом першої інстанції ухвалою господарського суду Харківської області від 02.02.2016р. зупинено провадження у справі до отримання висновків експертів на підставі п.1 ч. 2 ст.79 ГПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК) України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому, в силу ст. 41 ГПК України господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006р. зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Згідно із частиною першою статті 106 ГПК України ухвали місцевого суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак, оскарженню підлягають лише ті ухвали, про можливість оскарження яких прямо зазначено у відповідній статті Господарського процесуального кодексу України або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в яких йдеться про винесення судом даних ухвал.

ГПК України не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи. Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження (така правова позиція викладена у постанові пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Водночас, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ст.106 ГПК України).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Питання зупинення провадження у справі регулюються статтею 79 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами п.1 ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що, оскільки на вирішення експерта поставлено питання щодо правильності визначення звичайної вартості права вимоги за договором відступлення права вимоги, укладеного 28.10.2014р. між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТОВ «Аполлос», що безпосередньо стосуються предмету доказування у справі, з огляду на наявність спору між сторонами щодо звичайної вартості права вимоги за договором відступлення права вимоги, та, беручи до уваги те, що направлення матеріалів даної справи до експертної установи унеможливлює подальший розгляд справи судом, відтак, господарським судом Харківської області правомірно зупинено провадження у справі № 922/1714/15 у зв'язку з призначенням судової експертизи на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі на ухвалу про зупинення провадження у справі, зводяться до обґрунтування відсутності обставин, необхідних для проведення експертизи, доводів щодо непогодження з ухвалою місцевого господарського суду через процесуальні порушення саме у частині зупинення провадження у справі ТОВ «Аполлос» в апеляційній скарзі не навело.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної відповідача у звязку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 79, 86, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аполлос залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у справі № 922/1714/15 залишити без змін.

Справу № 922/1714/15 направити до Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Повний текст постанови складено 02.03.2016р.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя І.В.Тарасова