РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016Справа №910/30981/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп»

до 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон»

про стягнення 21 463, 65 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги у розмірі 10 934, 10 грн. та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон» - різниці між страховим відшкодуванням та реальними збитками у розмірі 10 529, 55 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/30981/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.01.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

14.01.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» подало заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон» суму завданої матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги в розмірі 21 463, 65 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п.п. 3.11., 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Тож, приймаючи до уваги, що заява Приватного акціонерного товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» за своєю суттю фактично є зміною предмету позову, відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду та задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон» подало відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» за полісом № АІ/2387667, у зв'язку з чим останнє зобов'язане відшкодувати завдану страхувальником шкоду в межах ліміту відповідальності, встановленого полісом.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", також подало відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що розмір збитку у сумі 10 934, 10 грн., визначений висновком про розмір матеріального збитку відповідає вимогам ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» подало клопотання про розгляд справи без участі представника у разі його відсутності.

У дане судове засідання представники сторін не з'явились.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 17.02.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасного випадку № 06/02-40К-049089, за умовами якого застраховано майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Scania», державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за договором визначено Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», термін дії договору встановлено з 11.08.2014 р. до 10.08.2015 р.

27.01.2015 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон» під керуванням ОСОБА_1.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» автомобіль «Scania», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.03.2015 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 11.03.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1 становить 10 934, 10 грн.

За результатами ремонтної калькуляції, здійсненої за допомогою системи Audatex вартість ремонту автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1 становить 22 963, 14 грн.

За рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» фактична вартість ремонту автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1 склала 21 463, 65 грн.

Відповідано до стархового акту Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» належна до виплати сума страхового відшкодування становить 21 463, 65 грн.

Платіжним доручення № ЗР026193 від 21.05.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» страхове відшкодування у розмірі 21 463, 65 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2387667, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. та франшиза - 500, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1, позивач, відповідно до ст.ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна", позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон» суму завданої матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги у розмірі 21 463, 65 грн.

При цьому, зі змісту позову вбачається, що позивач вважає, що вартість матеріального збитку у сумі 10 934, 10 грн. підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", а різниця між реальними збитками та сумою фактично сплаченою сумою страхового відшкодування у розмірі 10 529, 55 грн. - з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1, у водія автомобіля НОМЕР_2 виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Scania», державний номер НОМЕР_1 у сумі, що дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, а відтак - у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

В той же час, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/238766.

При цьому, суд враховує, що наразі, саме Приватне акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" виступає особою, відповідальною за завдані збитки відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та не є страховиком по відношенню до позивача, у зв'язку з чим норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають.

Крім того, за правилами ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до особи, відповідальної за завдані збитки, переходить право на відшкодування саме фактичних витрат, розмір яких у даному випадку підтверджується платіжним дорученням № ЗР026193 від 21.05.2015 р.

Відвідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Наведене вказано в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 р. № 3-165гс14, прийнятій у порядку касаційного перегляду справи в аналогічному спорі.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" грошових коштів, що є витратами позивача, пов'язаними із виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування за мінусом встановленої полісом франшизи та право на відшкодування яких закріплено нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».

Належна до стягнення сума з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" становить 10 434, 10 грн.

Стосовно ж вимог позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон», суд відзначає, що як зазначалось вище, у даному випадку особою, відповідальною за задані збитки є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", яким застраховано відповідальність водія автомобіля НОМЕР_2, а відтак - суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Регіон».

При цьому, суд звертає увагу позивача, що відповідно до приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» не позбавлено права звернутись до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування саме фактично понесених витрат за договором добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасного випадку № 06/02-40К-049089.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволені позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, оскільки при зверненні до суду, позивачем сплачений судовий збір за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір», сума судового збору підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотский, 25, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ) шкоди в порядку зворотної вимоги у розмірі 10 434, 10 грн. та 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 22.02.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.