ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 р. Справа № 923/2034/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобіотек-Україна", м. Херсон,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІО ОІЛ", м. Каховка Херсонської області

про стягнення 642 904,11 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 22 від 29.12.2015р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобіотек-Україна" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оліо Оіл" (відповідач) з вимогами про стягнення 642 904,11 грн., з яких 600 000,00 грн. на повернення попередньої оплати за непоставлений відповідачем позивачеві товар, 28 931,51 грн. пені, 1972,60 грн. річних (3%), 12 200,00 грн. інфляційних втрат, у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором поставки від 23.09.2015р. № 92.

Письмовою заявою від 21.12.2015р. позивач зменшив до 500 000,00 грн. позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів на повернення попередньої оплати за товар, а в іншій частині розмір позовних вимог змін не зазнав.

Письмовою заявою від 08.02.2016р. позивач збільшив до 57260,27 грн. позовні вимоги в частині стягнення пені, збільшив до 2967,12 грн. позовні вимоги в частині стягнення річних та збільшив до 15 500,00 грн. позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат.

Обидві вказані заяви позивача прийнято судом. Після прийняття другої з цих заяв справа розглядається виходячи з позовних вимог про стягнення 575 727,39 грн., з яких 500 000,00 грн. на повернення попередньої оплати за товар, 57 260,27 грн. пені, 2967,12 грн. річних та 15 500,00 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 09.02.2016р., за заявою позивача, строк розгляду справи продовжено понад два місяці.

Відповідач належним чином повідомлений судом про місце, дату та час розгляду справи. Ухвали суду по справі надіслано поштою за зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на час розгляду справи місцезнаходженням відповідача, за даними витягу на відповідача з цього реєстру (а.с.39-40). Згідно поштового повідомлення рекомендованого листа з ухвалою суду від 21.12.2015р. відповідач отримав 23.12.2015р. (а.с.41), а рекомендовані листи з ухвалами суду від 21.01.2016р. та від 09.02.2016р. не поверталися до суду без вручення відповідачеві. Відповідач не надав відзив на позовну заяву та інші витребувані судом від відповідача документи. Представник відповідача не прибув у жодне з судових засідань по розгляду справи. Про причини цього суду не повідомлено. Заяви та клопотання відповідача щодо судових засідань по розгляду справи не надходили.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Неявка представника відповідача не унеможливлює розгляд справи № 923/2034/15. Розгляд справи за відсутності представника відповідача при тому, що відповідача належним чином повідомлено судом про місце, дату та час розгляду справи, не є порушенням процесуальних прав відповідача.

Відповідно до ст.75 ГПК України у разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 03.03.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екобіотек-Україна" (надалі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Оліо Оіл" (надалі - відповідач) уклали 23.09.2015р. між собою договір поставки № 92, згідно з яким відповідач зобовязався передати у власність позивача, а позивач, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити товар у порядку та строки, які вказано у складених до цього договору специфікаціях (надалі договір). Згідно з первинною редакцією договору передбачено здійснення позивачем оплати товару по факту поставки товару (п.6.1. договору), на підставі рахунку-фактури відповідача та підписаної сторонами договору видаткової накладної, проте, допускається дострокове виконання позивачем зобовязання з оплати товару (п. 6.4. договору).

Серед інших специфікацій до договору позивачем та відповідачем 29.10.2015р. підписано, а також, скріплено відбитками їхніх печаток, й специфікацію № 4 до договору, згідно з якою передбачено здійснення відповідачем поставки позивачеві олії соняшникової (нерафінованої, невимороженої, першого ґатунку) у кількості 30 тонн (+/- 10 %), наливом, загальною вартістю 600 000,00 грн. (з ПДВ), з строком поставки з 29.10.2015р. по 05.11.2015р., на умовах склад позивача з місцезнаходженням - м. Херсон, вул. Ракетна, 110-А.

Також, 29.10.2015р. позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1 до договору, згідно з якою у договір внесено зміни, в частині порядку оплати позивачем товару, шляхом викладення у новій редакції п. 6.1. договору. Після чого, згідно з п. 6.1. договору оплата товару, якщо інше не передбачено специфікацією, здійснюється таким чином: 90 % (дев'яносто відсотків) попередньої оплати вартості партії товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дня виставлення рахунку-фактури, а 10 % (десять відсотків) вартості партії товару по факту поставки.

Відповідач виставив позивачеві рахунок № 18 від 30.10.2015р. на оплату товару олія соняшникова (нерафінована, невиморожена, першого ґатунку, українського походження) у кількості 30 тонн, загальною вартістю 600 000,00 грн. (з ПДВ).

Позивач сплатив вказаний рахунок відповідача в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 851 від 30.10.2015р.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків поставки товару, позивач 06.11.2015р. склав листа № 472 до відповідача, згідно з яким запропонував відповідачеві здійснити повернення 600 000,00 грн. попередньої оплати за товар на вказаний у цьому листі банківський рахунок позивача. У відповідь, листом від 13.11.2015р., відповідач запропонував позивачеві нові строки поставки товару олія соняшникова (нерафінована, невиморожена, першого ґатунку) у кількості 30 тонн, загальною вартістю 600 000,00 грн., зобов'язавшись здійснити поставку цього товару позивачеві до 20.11.2015р.

У зв'язку з нездійсненням відповідачем поставки вказаного товару в строк до 20.11.2015р., позивач 23.11.2015р. склав претензію № 512, яка містить у собі вимогу позивача до відповідача в строк протягом трьох робочих днів з дня отримання даної претензії здійснити повернення 600 000,00 грн. попередньої оплати за товар та сплатити позивачеві 13 019,18 грн. пені за порушення договірних зобов'язань. Вказану претензію отримано відповідачем 24.11.2015р., що слідує з розписки відповідача про отримання претензії (з зазначенням дати її отримання, посади, прізвища та ініціалів особи, яка її отримала, які скріплено відбитком печатки відповідача) на другому примірнику претензії.

Після чого відповідач так і не здійснив поставки позивачеві товару олія соняшникова (нерафінована, невиморожена, першого ґатунку) у кількості 30 тонн, загальною вартістю 600 000,00 грн. При цьому, відповідач платіжним дорученням № 519 від 17.12.2015р. повернув позивачу 100 000,00 грн. з сплачених позивачем 600000,00 грн. попередньої оплати цього товару.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється чи розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, а також, що покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Відповідно ж до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Наявність у відповідача зобов'язання (обов'язку) щодо здійснення в строк по 05.11.2015р. поставки позивачеві товару олія соняшникова (нерафінована, невиморожена, першого ґатунку) у кількості 30 тонн, загальною вартістю 600 000,00 грн. на умовах укладених сторонами у справі договору та специфікації від 29.10.2015р. № 4 до договору, в строк по 05.11.2015р. підтверджується такими первинними документами як, безпосередньо, вказані договір та специфікація до нього, а також, рахунком відповідача № 18 від 30.10.2015р. на оплату товару, меморіальним ордером № 851 від 30.10.2015р. на оплату цього товару відповідачем.

В подальшому, позивач надав мовчазну згоду на зміну строків поставки відповідачем вказаного товару, а саме, на поставку цього товару в строк до 20.11.2015р., яку відповідач запропонував позивачеві листом від 13.11.2015р., за підписом керівника відповідача, скріпленим відбитком печатки відповідача (а.с.23), у відповідь на лист позивача від 06.11.2015р. № 472 за підписами керівника та головного бухгалтера позивача, скріпленими відбитком печатки позивача (а.с.22), оскільки позивач не надав заперечень щодо такого запропонованого йому відповідачем нового строку поставки товару. Доказів іншого позивачем не надано. За таких обставин суд дійшов висновків про наявність домовленості позивача та відповідача про зміну строків поставки товару на підставі договору та специфікації від 29.10.2015р. № 4 до договору, а також, про те, що домовленість сторін у такий спосіб не суперечить положенням ст.ст. 639, 654 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 179 та ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, п.12.5. договору (Додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до цього договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на те представниками сторін та скріплені їх печатками).

У строк до 20.11.2015р. відповідач не здійснив поставки позивачеві товару олія соняшникова (нерафінована, невиморожена, першого ґатунку) у кількості 30 тонн, загальною вартістю 600 000,00 грн. Доказів іншого відповідачем не надано.

За вказаних обставин, позивач на підставі ч. 1 ст. 670 та ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України набув права вимагати від відповідача повернення суми здійсненої позивачем попередньої оплати за непоставлений товар. Практичну реалізацію цього права позивач здійснив пред'явивши відповідачеві претензію № 512 від 23.11.2015р., з вимогою до відповідача про повернення в строк протягом трьох робочих днів з дня отримання даної претензії 600 000,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар. Факт отримання відповідачем цієї претензії 24.11.2015р. підтверджується відповідною розпискою на другому примірнику претензії (а.с.24-25) та не заперечується відповідачем.

Після отримання вказаної претензії, у відповідача на підставі ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, виникло грошове зобов'язання, а саме, зобов'язання з повернення позивачеві (сплати на користь позивача) в строк до 27.11.2015р. 600 000,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар.

Грошовим зобов'язанням, за змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Вказане грошове зобов'язання перед позивачем відповідач в строк до 27.11.2015р. не виконав. Станом на 03.03.2016р. відповідач повернув позивачеві лише 100 000,00 грн. (платіжне доручення № 519 від 17.12.2015р.(а.с.45)) з сплачених позивачем 600 000,0 грн. попередньої оплати цього товару. Доказів іншого відповідачем не надано.

Згідно з ст. 610 та ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами ст.ст. 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, є припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також, зміна умов зобов'язання та сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Згідно з ч. 1 ст. 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 9.1. договору сторони цього договору несуть відповідальність за чинним законодавством України. Згідно з п. 9.2. договору за неналежне виконання своїх договірних обовязків винна сторона сплачує іншій стороні, за її вимогою, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період неналежного виконання зобовязання, від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення.

Поряд з позовними вимогами про стягнення з відповідача грошової суми попередньої оплати за товар позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача:

- інфляційних втрат у сумі 15 500,00 грн., з них 12000,00 грн. у зв'язку з інфляційним збільшенням 600 000,00 грн. заборгованості за листопад 2015 року, та 3500,00 грн., у зв'язку з інфляційним збільшенням 500 000,00 грн. заборгованості за грудень 2015 року;

- річних (3%) у сумі 2967,12 грн, з них 789,04 грн. річних, які нараховані на 600000,00 грн. заборгованості за період часу з 02.12.2015р. по 17.12.2015р. (тривалістю 16 днів), та 2178,08 грн., які нараховані на 500 000,00 грн. заборгованості за період часу з 18.12.2015р. по 08.02.2016р. (тривалістю 53 дні);

- пені у сумі 57 260,27 грн, з них 13 742,47 грн. пені, яка нарахована на 600 000,00 грн. заборгованості за період часу з 06.11.2015р. по 24.11.2015р. (тривалістю 19 днів), 11572,60 грн. пені, яка нарахована на 600000,00 грн. заборгованості за період часу з 02.12.2015р. по 17.12.2015р. (тривалістю 16 днів), 31 945,21 грн. пені, яка нарахована на 500000,00 грн. заборгованості за період часу з 18.12.2015р. по 08.02.2016р. (тривалістю 53 дні).

Виконані позивачем розрахунки цих 15 500,00 грн. інфляційних втрат, 2 967,12 грн. річних, 57 260,27 грн. пені (а.с.56-58) перевірено судом.

Цією перевіркою встановлено наступне.

1. Щодо розрахунку пені.

Пеня за період з 06.11.2015р. по 26.11.2015р., у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язання щодо поставки товару, нарахована при відсутності юридичних та фактичних підстав для її нарахування, оскільки, нарахування здійснено на підставі п. 9.2. договору, яким передбачена відповідальність за порушення договірних зобов'язань у вигляді пені, нарахування пені, законом (ст. 549 Цивільного кодексу України) встановлено відповідальність у вигляді пені, виключно, за порушення грошових зобов'язань, а порушене відповідачем зобов'язання є негрошовим. Грошове зобов'язане стосовно повернення позивачеві 600 000,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар, яке виникло у відповідача на підставі претензії позивача № 512 від 23.11.2015р., є простроченим відповідачем з 27.11.2015р. (з четвертого робочого дня, починаючи з 24.11.2015р. - дня отримання відповідачем цієї претензії). Крім того, позивач, згідно раніше наведених у даному рішенні висновків суду, надав мовчазну згоду на зміну строків поставки відповідачем товару: на поставку цього товару в строк до 20.11.2015р.

Нарахування пені за вказаний період часу призвело до заявлення до стягнення більшої, ніж належить суми пені.

2. При розрахунку річних позивачем безпідставно не нараховані річні за період з 27.11.2015р. по 01.12.2015р. (оскільки, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання з 27.11.2015р.), що призвело до заявлення до стягнення меншої, ніж належить суми річних.

3. При розрахунку інфляційних втрат позивачем безпідставно нараховані інфляційні втрати на суму боргу 600 000,00 грн., з застосуванням індексу інфляції за листопад 2015 року (102,0 %), а також, інфляційні втрати на суму боргу 500 000,00 грн., з застосуванням індексу інфляції за грудень 2015 року (100,7 %), що призвело до заявлення до стягнення більшої, ніж належить суми інфляційних втрат.

У п. 3.1. та п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", із змінами та доповненнями, роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Платіж на погашення боргу у розмірі 600000,00 грн. мав бути здійснений відповідачем до 27.11.2015р., станом на 30.11.2015р. розмір боргу становив 600 000,0 грн.

Тому, розмір боргу, з урахуванням індексу інфляції, мав здійснюватися, шляхом множення вказаної суми боргу на індекс інфляції, починаючи з грудня 2015 року (місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж).

Крім того, при розрахунку пені та річних позивачем здійснено нарахування пені та річних за 17.12.2015р. на борг у розмірі 600 000,00 грн., без врахування того, що 17.12.2015р. відбулося часткове (у сумі 100000,0 грн.) виконання відповідачем грошового зобов'язання (17.12.2015р. датоване відповідне платіжне доручення, з відміткою банку про проведення відповідного платежу, саме, 17.12.2015р.), після чого з 17.12.2015р. розмір боргу становив 500 000,00 грн.

Судом здійснено власні розрахунки пені, річних (3 %) та інфляційних втрат, у зв'язку з простроченням відповідачем з 27.11.2015р. виконання грошового зобов'язання з повернення позивачеві (сплати на користь позивача) 600 000,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар, в межах визначеної у розрахунках відповідача граничної дати здійснення нарахувань за прострочення такого зобов'язання, а саме, по 08.02.2016р.

Пеня за період з 27.11.2015р. по 16.12.2015р. (тривалістю 20 днів) на суму боргу 600000,00 грн. становить 14 465,75 грн.

14 465,75 грн. = ((600 000,00 грн. х 2 х 22 % х 20 днів) / 100 %) / 365 днів

Пеня за період з 17.12.2015р. по 31.12.2015р. (тривалістю 15 днів) на суму боргу 500000,00 грн. становить 9 041,10 грн.

9 041,10 грн. = ((500 000,00 грн. х 2 х 22 % х 15 днів) / 100 %) / 365 днів

Пеня за період з 01.01.2016р. по 08.02.2016р. (тривалістю 39 днів) на суму боргу 500000,00 грн. становить 23 442,62 грн.

23 442,62 грн. = ((500 000,00 грн. х 2 х 22 % х 39 днів) / 100 %) / 366 днів,

(оскільки у 2016 (високосному) році 366 днів)

Загальна сума пені становить 46 949,47 грн.

46 949,47 грн. = 14 465,75 грн. + 9 041,10 грн. + 23 442,62 грн.

Річні за період з 27.11.2015р. по 16.12.2015р. (тривалістю 20 днів) на суму боргу 600000,00 грн. становлять 986,30 грн.

986,30 грн. = ((600 000,00 грн. х 3 % х 20 днів) / 100 %) / 365 днів

Річні за період з 17.12.2015р. по 31.12.2015р. (тривалістю 15 днів) на суму боргу 500000,00 грн. становлять 616,44 грн.

616,44 грн. = ((500 000,00 грн. х 3 % х 15 днів) / 100 %) / 365 днів

Річні за період з 01.01.2016р. по 08.02.2016р. (тривалістю 39 днів) на суму боргу 500000,00 грн. становлять 1598,36 грн.

1598,36 грн. = ((500 000,00 грн. х 3 % х 39 днів) / 100 %) / 366 днів,

(оскільки у 2016 (високосному) році 366 днів)

Загальна сума річних становить 3201,10 грн.

3201,10 грн. = 986,30 грн. + 616,44 грн. + 1598,36 грн.

Інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 600 000,00 грн. за період з 27.11.2015р. по 16.12.2015р., згідно положень листа Верховного суду України від 03.04.1997р. № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" та роз'яснень, що містить п. 3.1. та п. 3.2. раніше вказаної за текстом даного рішення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14, при тому, що зазначений борг існував у листопаді 2015 року протягом чотирьох днів (з 27 по 30 листопада), має бути обчислено, з урахуванням індексу інфляції 100,7 % за грудень 2015 року.

Сума інфляційного збільшення суми боргу становить 4 200,00 грн.

4 200,00 грн. = 600 000,00 грн. х 1,007 - 600 000,00 грн.

Інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 500 000,00 грн. за період з 17.12.2015р. по 08.02.2016р., згідно вказаних положень листа Верховного суду України та роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14, при тому, що зазначений борг існував у грудні 2015 року протягом п'ятнадцяти днів (з 17 по 31 грудня), має бути обчислено, з урахуванням індексу інфляції 100,9 % за січень 2016 року.

Сума інфляційного збільшення суми боргу становить 4 500,00 грн.

4 500,00 грн. = 500 000,00 грн. х 1,009 - 500 000,00 грн.

Загальна сума інфляційних втрат становить 8 700,00 грн.

8 700,00 грн. = 4 200,00 грн. + 4 500,00 грн.

Відповідач не надав будь-яких заперечень щодо наявності у нього 500 000,00 грн. заборгованості, у зв'язку з неповерненням сплаченої позивачем на користь відповідача, згідно умов договору, попередньої оплати за товар, поставку якого позивачеві відповідач не здійснив. Крім того, відповідач не надав будь-яких заперечень щодо нарахування відповідачеві позивачем 57 260,27 грн. пені, 2 967,12 грн. річних, 15 500,00 грн. інфляційних втрат. Також, відповідач не надав доказів погашення 500 000,00 грн. вказаної заборгованості та сплати 57 260,27 грн. пені, 2 967,12 грн. річних, 15 500,00 грн. інфляційних втрат, повністю або частково, на користь позивача.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 500 000,00 грн. заборгованості, у зв'язку з неповерненням сплаченої позивачем на користь відповідача, згідно умов договору, попередньої оплати за товар, поставку якого позивачеві відповідач не здійснив, та позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 967,12 грн. річних підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 57260,27 грн. пені та 15 500,00 грн. інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме, вимоги щодо стягнення пені задовольняються у сумі 46949,47 грн., а вимоги щодо стягнення інфляційних втрат задовольняються у сумі 8700,00 грн. У стягненні 10 310,80 грн. пені та 6 800,00 грн. інфляційних втрат має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1,0 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору визначаються виходячи із встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Позовна заява, за якою порушено справу, надійшла до суду у грудні 2015 року та містить вимоги майнового характеру, з загальним розміром таких вимог 642 904,11 грн. За її подання позивач сплатив 9643,36 грн. судового збору платіжним дорученням № 1197 від 16.12.2015р. Згідно з письмової заявою позивача від 08.02.2016р. загальний розмір позовних вимог змінено й загальний розмір таких вимог становить 575 727,39 грн.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015р. становив 1218,00 грн.

Тому, згідно з п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви з вимогами про стягнення 575 727,39 грн. сплаті підлягає 8635,91 грн. судового збору. А саме, 8 635,91 грн. = (575 727,39 грн. / 100 ) х 1,5

Різниця між фактично сплаченою позивачем сумою судового збору при подання позовної заяви та сумою судового збору, яка підлягала сплаті позивачем за подання позовної заяви з зменшеними позовними вимогами, у відповідності до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", становить 1007,45 грн. (1007,45 грн. = 9643,36 грн. 8635,91 грн.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка сплатила судовий збір, зокрема, в разі зменшення позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням клопотання позивача про повернення судового збору, позивачеві підлягає поверненню з Державного бюджету 1007,45 грн. судового збору, у звязку з зменшенням позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 97,03 %.

97,03 % = ((558 616,59 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / (575 727,39 грн. (розмір позовних вимог згідно з письмовою заявою позивача від 08.02.2016р.)) х 100 %

У звязку з цим 97,03 % або 8379,42 грн. судового збору покладається на відповідача, решта на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, а також п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оліо Оіл" (місцезнаходження: 74800, Херсонська обл., м. Каховка, провулок Трубний, буд.1А; ідентифікаційний код юридичної особи 39356983) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобіотек-Україна" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Ракетна, буд.110-А; ідентифікаційний код юридичної особи 32125693) 500 000 (пятсот тисяч) грн. 00 коп. на повернення попередньої оплати за непоставлений товар, 2 967 (дві тисячі девятсот шістдесят сім) грн. 12 коп. річних, 8 700 (вісім тисяч сімсот) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 46 949 (сорок шість тисяч девятсот сорок девять) грн. 47 коп. пені та 8 379 (вісім тисяч триста сімдесят девять) грн. 42 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Екобіотек-Україна" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Ракетна, буд.110-А; ідентифікаційний код юридичної особи 32125693) зі спеціального рахунку державного бюджету (р/р3002, МФО 852010, , одержувач УДКСУ у місті Херсоні, Банк ГУДКСУ у Херсонській області) 1007 (одна тисяча сім) грн. 45 коп. сплаченого згідно з платіжним дорученням № 1197 від 16.12.2015р. судового збору.

Оригінал платіжного доручення № 1197 від 16.12.2015р. знаходиться у матеріалах судової справи № 923/2034/15.

Повне рішення складено 11.03.2016р.

Суддя К.В. Соловйов