РІШЕННЯ

"22" лютого 2016 р.Справа № 921/1191/15-г/7
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Укртрансгаз" вул. Кловський узвіз, 9/1, м.Київ 21, 01021

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" вул. Шептицького, 20, м.Тернопіль, Тернопільська область, 46008

про стягнення 1 263 376,13 грн.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №1084 від 28.12.2015р.

відповідача: ОСОБА_3, довіреність №5 від 20.01.2016р.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось із позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про стягнення 1 263 376,13 грн., із яких: 630 736,98 грн. основний борг, 16 289,30 грн.-3% річних, 299 237,81 грн. пеня, 171 986,05 грн. штраф 7%,145 126,00 грн. інфляційні збитки.

Ухвалою суду від 25.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.01.2016р. Зобов'язано сторони подати: позивача: докази часткової оплати коштів (платіжні документи), акт звірки розрахунків (ініціативу проведення звірки взаєморозрахунків покласти на позивача); відповідача: обґрунтований відзив на позов; витяг з ЄДР; документальне підтвердження причин невиконання грошового зобов'язання; акт звірки розрахунків (направити повноважного представника в визначений позивачем час).

В судовому засіданні 26.01.2016 р. представник позивача підтримав заявлені вимоги та надав докази часткової оплати, а саме, банківські виписки, та пояснив суду, що акт звірки направлено на адресу відповідача, результатами розгляду якого не володіє.

Відповідач участі повноважного представника в засіданні суду не забезпечив, витребуваних документів не надав, а подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити участь повноваженого представника.

Ухвалою суду від 26.01.2016р. розгляд справи відкладено на 09.02.2016р. та зобовязано сторони подати: позивача: акт звірки розрахунків із зазначенням періоду виникнення заборгованості, кількості та вартості наданих послуг, а також часткової їх оплати (ініціативу проведення звірки взаєморозрахунків покладено на позивача); відповідача: обґрунтований відзив на позов; витяг з ЄДР; документальне підтвердження причин невиконання грошового зобов'язання; акт звірки розрахунків. Участь повноважних представників сторін в судовому засіданні визнано обов'язковою.

В судовому засіданні 09.02.2016р. представник відповідача надав акт звірки розрахунків в якому підтвердив суму основного боргу, при цьому представник повідомив суд, що у відповідача є зауваження, щодо розрахунку штрафних санкцій, а також щодо дії договору, так як від відповідача направлялися заперечення щодо продовження його на наступний термін. Просить суд оголосити в судовому засіданні перерву, для надання йому можливості надати відзив на позов із врахуванням заперечень щодо санкцій та дії договору.

В судовому засіданні 09.02.2016р. оголошено перерву до 12.02.2016р. та зобов'язано відповідача подати: обґрунтований відзив на позов; витяг з ЄДР; документальне підтвердження причин невиконання грошового зобов'язання; контррозрахунок суми позовних вимог, докази відмови від продовження договору на наступний термін.

Ухвалою суду від 12.02.2016р. ,у звязку із незабезпеченням відповідачем участі в судовому засіданні представника та не подання витребуваних судом матеріалів, розгляд справи відкладено на 22.02.2016р.

В судовому засіданні 22.02.2016р. позивач підтримав позов в сумі заявлених вимог, просить суд звернути увагу на наступне: позивачем підтверджено виконання умов договору належними доказами; відповідачем визнано суму боргу без заперечень; вважає помилковими доводи відповідача щодо припинення дії Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/1138 від 28.09.2011р., так як направлений відповідачем лист про зміну умови договору щодо санкцій не може бути підставою для закінчення його дії, а одержання та оплата відповідачем наданих послуг протягом 2015р. підтверджує чинність договору, оскільки транспортування газу провадиться виключно на договірній основі згідно Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Відповідач подав відзив на позов від 18.02.2016р. у якому заперечує проти позовних вимог в частині стягнення санкцій, при цьому представник відповідача просить суд врахувати наступне: договір вважається припиненим з12.12.2014року, так як відповідачем 27.11.2014р., тобто за місяць до закінчення дії договору, направлено позивачу листа № 2477 про зміну його умов, який залишений ним без розгляду, що є підставою для його припинення згідно п.10.1 договору; з припиненням договору, стягнення пені в сумі 299 237,81 грн. є неправомірним; стягнення 171 986,05 грн. - 7% штрафу на підставі абз.3 ч.2 ст.231 ГК України заявлені безпідставно, так як не передбачені умовами договору та такі можуть застосовуватися за порушення не грошового зобовязання, на підтвердження чого посилається на практику Верховного суду України.

При цьому, відповідачем заявлено клопотання про зменшення санкцій на 90% у разі якщо суд не візьме до уваги доводи відповідача щодо під ставності їх нарахування позивачем. В обґрунтування зменшення санкцій просить врахувати:ПАТ "Тернопільміськгаз" з 01.07.2015р. не здійснює діяльність з постачання природного газу, що складало 68,8%, з врахуванням вартості природного газу, дохідної частини підприємства за результатами 2014р. року; єдиною статтею доходу станом на час розгляду справи є розподіл (транспортування) природного газу, що не дозволяє в повній мірі забезпечити належний рівень обслуговування газопроводів та газоспоживного обладнання з метою забезпечення безперебійного газопостачання; непокритий збиток підприємства на кінець 2015 року складає 73 814 000,00грн.; позивачем не надано доказів понесення збитків в результаті несвоєчасного виконання договірних зобовязань з боку відповідача; не зважаючи на важке фінансове становище відповідачем погашення 90% наявної перед позивачем заборгованості.

Представник позивача заперечує проти клопотання про зменшення розміру заявленої до стягнення суми санкцій пені, враховуючи відсутність виняткових обставин, які б були підставою для його задоволення, оскільки систематичне невиконання відповідачем своїх зобовязань спричинило зайві витрати на закупівлю достатньої кількості газу для виробничо-технологічних витрат на забезпечення транспортування природного газу замовнику шляхом залучення кредитних ресурсів від комерційних банків та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у звязку з чим, його кредиторська заборгованість на сьогоднішній день становить 14 967 940,00 тис. грн. Тому, вважає розмір заявленої до стягнення пені співрозмірною, виходячи із загальної заборгованості, часу прострочення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , судом встановлено :

- між Дочірньою компанією "Укртансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", що здійснює діяльність на підставі ліцензії на транспортування природного та нафтового газу магістральними трубопроводами серія АВ № 527118 від 20.02.2010, в особі постачальника департаменту виробництва та автоматизації ОСОБА_4Г, що діє на підставі довіреності від 25.05.2011р. №2-76 (далі - Газотранспортне підприємство) та ОСОБА_1 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" в особі голови правління ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту (далі ОСОБА_6) укладено 28.09.2011р. договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П38 (далі-Договір). Додатковою угодою №3 від 17.01.2013р. до Договору внесено зміни щодо його умов та замінено Газотранспортне підприємство правонаступником - ОСОБА_1 акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі Додаткова угода №3). Згідно умов договору сторони взяли на себе зобов'язання:

- Газотранспортне підприємство надати ОСОБА_6 послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу ОСОБА_6 від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а ОСОБА_6 зобовязується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі річного планового обсягу -18700.000 тис.куб.м, у строки та порядку передбаченими п.1.2 умов Додаткової угоди №3. ОСОБА_6, транспортування якого здійснюється за договором, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання, у тому числі релігійних організацій виключно в межах обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності (п.1.1,1.2 Додаткової угоди №3);

- послуги по транспортуванню природного газу оформлюються Газотранспортним підприємством і ОСОБА_6 актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та є підставою для проведення розрахунків (п.3.1,3.4 Додаткової угоди №3);

- ОСОБА_6 зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за послуги згідно з умовами цього договору та оформляти надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг (п.п.5.3.2.-5.3.3 договору);

- вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством ОСОБА_6 послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.5.4 Додаткової угоди №3);

- оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється ОСОБА_6 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газопостачального підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу, при цьому ОСОБА_6 самостійно визначає розмір платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць, зазначаючи у платіжному дорученні підставу (договір, звітний місяць, рік за який здійснюється оплата, у разі не зазначення яких платіж зараховується в порядку черговості прострочених платежів. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться ОСОБА_6 до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п.5.5 Додаткової угоди №3);

- у разі порушення ОСОБА_6 строків оплати передбачених розділом 5 Додаткової угоди №3 ним сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діяла у період за який сплачується пеня,від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу (п.7.3 Додаткової угоди №3);

- відповідно до п.11.1 Додаткової угоди №3 договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги до повного виконання ОСОБА_6 своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо не менш ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до ст. 526, 527 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобовязання.

Як випливає з матеріалів справи, Газотранспортне підприємство, на виконання умов договору, за період з січня по червень 2015 року надав ОСОБА_6 послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в кількості 7 687.855 тис.куб.м на загальну суму 2 516 275,14 грн. (в т.ч. ПДВ), що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами: № 01-15-/П38 від 31.01.2015р. (537715,58грн.), № 02-15-/П38 від 28.02.2015р. (429 616,98 грн.), № 03-15-/П38 від 31.03.2015р. (256 306,25грн.), №04-15-/П38 від 30.04.2015р. (466 608,18грн.), № 05-15-/П38 від 31.05.2015р. (416 254,79грн.) та №06-15-/П38 від 30.06.2015р. (409 773,36грн.), які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

ОСОБА_6 вартість наданих послуг оплачено частково на загальну суму 1 885 538,16грн., що підтверджується банківськими виписками.

Таким чином, станом на день розгляду спору, за відповідачем рахується борг в сумі 630 736,98 грн. за надані послуги, який ним не заперечується та підтверджений сторонами актом звірки розрахунків проведеним на вимогу суду станом на 31.12.2015року.

При таких обставинах, позовні вимоги в частині стягнення 630 736,98 грн. суми боргу підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи на підставі ст.ст. 901, 902ЦК України, згідно яких за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст.625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знецінення грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Позивачем на суму простроченої заборгованості за період з січня 2015р. по червень 2015р. правомірно нараховані 16 289,30 грн. - 3% річних та 145 126,00 грн. втрат від інфляційних процесів, які також підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та неоспорені відповідачем.

Статтями 193, 199 ГК України, частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України,що діяла у період ,за який сплачується пеня .

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання у п.7.3 Додаткової угоди №3 відповідає розміру встановленому зазначеним Законом та ч.6 ст.231 ГК України.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасної оплати за переданий природний газ, позивачем правомірно нарахована відповідачу пеня (по кожному акту транспортування природного газу окремо) в сумі 299 237,81грн.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені заявленої до стягнення вважає за можливе задовольнити його, стягнувши 149 618,91 грн., що складає 50% від заявленої суми. При цьому, суд виходив із наступного:

- відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Отже,зменшення розміру неустойки - це право суду, і суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак, в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки. Дана процесуальна норма може застосовуватись судом виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч.3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України (такої правової позиції дотримуються Вищий господарський суд в п.3.17.4 постанови Пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" та Верховний суд України " Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)).

Так, за приписами п.1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Судом встановлено, що допущені відповідачем строки порушення оплати послуг по транспортуванню газу, не могли потягнути за собою спричинення значних збитків для позивача.

Підтвердженням даного є те, що позивач не підтвердив суму збитків понесених несвоєчасним виконанням саме Договору № /П38. Надана позивачем службова записка про залучені кредитні кошти та про наявність дебіторської та кредиторської заборгованості ПАТ "Укртрансгаз" свідчить про результати господарської діяльності товариства за певні періоди та не є доказом спричинення збитків відповідачем у певному розмірі, що не дає можливості встановити суду взагалі спричинення таких.

Тоді як, відповідно до фінансово-господарських документів ПАТ Тернопільміськгаз за період 2014р. - 2015 р. працює із збитками, значних коштів потребує технічне обслуговування газових мереж, в тому числі виконання робіт по ремонту об'єктів системи газопостачання та газифікації на території м. Тернополя та Тернопільського району, яку здійснює ПАТ "Тернопільміськгаз", а тому стягнення надмірних сум санкцій приведе до погіршення фінансового становища товариства та неможливості виконувати покладені на нього функції згідно законодавства, які контролюються державою, що не узгоджується з нормами Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 p., метою якого є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості.

Також, відповідачем доведено, що ним проведено 90% оплати наданих послуг, а терміни прострочення не є значними; що ним вживалися заходи до належного та своєчасного виконання грошових зобовязань, та що на порушення строків розрахунків вплинуло зменшення доходів товариства повязане із анулюванням ліцензії на постачання природного газу відповідно до норм Закону України "Про ринок природного газу" .

Крім того,суд звертає увагу,що умовами п.4.5 Договору та п.п.5.5 Додаткової угоди №3 сторони передбачили попередню 100% оплату послуг, а тому надаючи послуги без оплати, позивач свідомо ніс ризик щодо їх оплати .

В частині вимог про стягнення 171 986,05 грн. - 7% штрафу за неналежне виконання договірних зобов'язань на підставі абз.3 ч.2 ст.231ГК України, в позові відмовляється, як неправомірно заявлені, оскільки:

- відповідно до абз.3ч.2 ст. 232 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Тобто, даною нормою Закону встановлений розмір відповідальності не за порушення строків виконання грошового зобов'язання, а за порушення строків виконання зобов'язань з поставки товарів, виконання робіт та надання послуг, від вартості яких і розраховується розмір пені та штрафу, а не від суми простроченого платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014р.у справі № 903/610/13, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, згідно ст. 11128 ГПК України, має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Також, аналогічна правова позиція викладена у п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 р., згідно якої штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо припинення дії Договору 31.12.2014р., так як згідно ст.12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010р. (втратив чинність (01.10.2015р.) встановлено, що постачання природного газу, в тому числі і транспортування його магістральними трубопроводами, здійснюється відповідно до договору, іншого чинне законодавство не передбачає . Отже, умова у п.10.1 Додаткової угоди №3 щодо припинення договору у разі якщо буде заявлено Сторонами про перегляд його умов, не відповідає чинному законодавству та порушує встановлений законодавством порядок здійснення господарської діяльності повязаної з поставкою газу.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог в сумі 16 371,77 грн.

При цьому судом враховано викладене в п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», що у разі коли господарський суд на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз"( вул. Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008 ідентифікаційний код 21155959) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Укртрансгаз"( вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ 21, 01021, ідентифікаційний код 25560823) 630 736 (шістсот тридцять тисяч сімсот тридцять шість ) грн. 98 коп. заборгованості; 16 289 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят дев'ять) грн. 30 коп. 3% річних; 145 126 (сто сорок пять тисяч сто двадцять шість) грн. 00 коп. втрат від інфляційних процесів; 149 618 (сто сорок дев'ять шістсот вісімнадцять) грн. 91 коп. - пені та 16 371 (шістнадцять тисяч триста сімдесят одна) грн. 77 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В стягненні 149 618, 9 пені та 171 986,05 штрафу відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено " 02 березня 2016року"

Суддя М.С. Стадник