ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.02.2016 Справа № 905/66/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання Сапожніковій Ю.Б.

у справі за позовом: Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донпромсервіс», м. Донецьк

про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 35901,03грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донпромсервіс», м. Донецьк про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 35901,03грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди №122 від 06 травня 2003 року.

Представник позивача у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 83023, Донецька область, м. Донецьк, проспект Павших Комунарів, буд. 104. Аналогічна адреса зазначена позивачем в позовній заяві.

У відповідності до листа Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 06.05.2015 року № 7-14-197 відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганських областей, у т.ч. м. Донецьк, у звязку з чим ували суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі Новини та події суду) офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. №01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту. Аналогічні відомості щодо місцезнаходження відповідача містяться у позовній заяві.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Оскільки, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, та, відповідачем не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його представника у судове засідання, справа розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд встановив.

06.05.2003р. між ДВАТ «ОСОБА_1 №3» (ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»), та ТОВ «Донпромсервіс» був укладений договір №122 про спільну експлуатацію обладнання і механізмів за для проведення гірничих виробок на шахті «ОСОБА_1 №3».

Відповідно до п. 1.1. договору, ДВАТ «ОСОБА_1 №3», передає, а ТОВ «Донпромсервіс», м. Донецьк приймає для свого використання обладнання, яке зазначено в додатку №1 до договору №122 від 06.05.2013р. а саме: автомат АВ-400 інвентарний номер 20113, пускач ПВР-125 інвентарний номер 22913, пускач ПВІ-125 інвентарний номер 18770, пускач ПВІ-125 інвентарний номер 18804, пускач ПРВІ-250 інвентарний номер 21700, пускач ПВІ-125 інвентарний номер 21920, пускач ПВІ -125 інвентарний номер 22152, пускач ПВІ-250 БТ У5 інвентарний номер 22606, Ел. двигун ВРП-220кВт інвентарний номер 22503, (арк. справи 14).

Пунктом 2.1. договору, метою оренди є спільне використання орендованого майна при проведенні західного польового вентиляційного штреку горизонту 824 м.

Передача орендованого майна здійснюється відповідними уповноваженими представниками сторін за актом передачі п. 3.2. договору.

Початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у додатку №1 до цього договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за актом прийому-передачі (п. 4.1. договору).

Згідно п. 5.1. договору, орендна плата становить 5014,80грн., в тому числі 20%ПДВ 835,80грн.

Відповідно до п. 5.2. договору, орендна плата сплачується в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця.

На підставі складених двосторонніх актів прийому-передачі та рахунків фактури: №5 від 31.01.214р. на суму 1556,50грн., №31 від 28.02.214р. на суму 1556,50грн., №49 від 31.03.214р. на суму 1556,50грн., №59 від 30.04.214р. на суму 1556,50грн., №85 від 31.05.214р. на суму 1556,50грн., №102 від 30.06.214р. на суму 1556,50грн., №109 від 31.07.214р. на суму 1556,50грн., №136 від 31.08.214р. на суму 1556,50грн., №151 від 31.09.214р. на суму 1556,50грн., №167 від 31.10.214р. на суму 1556,50грн., №176 від 31.11.214р. на суму 1556,50грн., №193 від 31.12.214р. на суму 1556,50грн., №4 від 31.01.215р. на суму 1556,50грн., №9 від 28.02.215р. на суму 1556,50грн., №25 від 31.03.215р. на суму 1556,50грн., №34 від 30.04.215р. на суму 1556,50грн., №51 від 31.05.215р. на суму 1556,50грн., №63 від 30.06.215р. на суму 1556,50грн., №78 від 31.07.215р. на суму 1556,50грн., №94 від 31.08.215р. на суму 1556,50грн., №117 від 30.09.215р. на суму 1556,50грн., №130 від 31.10.215р. на суму 1556,50грн., ДВАТ «ОСОБА_1 №3» передало, а ТОВ «Донпромсервіс» прийняло обладнання, відповідно додатку №1 до договору №122 від 06.05.2013р.

Позивачем до матеріалів справи додано наказ Міністерства палива та енергетики України №124 від 27.05.2005р. відповідно до якого було створено ДП «Донецька вугільна компанія» до складу якого ввійшов Відокремлений підрозділ «ОСОБА_1 №3» (арк. справи 10).

18.02.2010р. наказом Міністерства вугільної промисловості України №37 було перейменовано відокремлений підрозділ «ОСОБА_1 №3», ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» у відокремлений підрозділ «Шахта «ОСОБА_1 №3 імені ОСОБА_2» ДП Донецька вугільна енергетична компанія» (арк. справи 11).

Внаслідок відкриття, ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар замінило та стало правонаступником, ДВАТ «ОСОБА_1 №3».

Як вказую позивач заборгованість відповідача за договором №122 від 06.05.2003р. станом на 01.11.2015р. склала 34242,05грн., основного боргу, пеня у розмірі 1004,64грн., штраф у розмірі 653,76грн.

Аналізуючи матеріали справи та оцінюючи їх у сукупності, судом враховується таке.

Підставою звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем своїх зобовязань зі сплати орендної плати за передане йому обладнання.

Виходячи із змісту прав та обовязків сторін, визначених договором оренди №122 від 06.05.2003 року, його предмету, такий договір кваліфікується судом як договір найму (оренди).

Як встановлено ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, в контексті зазначених норм, укладений між сторонам договір оренди №122 від 06.05.2003 року є належною правовою підставою для виникнення у останнього грошових зобовязань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України про обовязковість договору для виконання сторонами.

Відповідно п. 5.2. договору, орендна плата та інші, передбачені договором платежі вносяться відповідачем в безготівковій формі на рахунок позивача на підставі та в розмірі, згідно умов цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

З наявних у справі матеріалів, суд встанови, що позивачем виконанні умови договору №122 від 06.05.2003р. щодо надання обладнання в оренду, про що свідчать двосторонні акти приймання-передачі наданих послуг, та рахунки-фактури: №5 від 31.01.214р. на суму 1556,50грн., №31 від 28.02.214р. на суму 1556,50грн., №49 від 31.03.214р. на суму 1556,50грн., №59 від 30.04.214р. на суму 1556,50грн., №85 від 31.05.214р. на суму 1556,50грн., №102 від 30.06.214р. на суму 1556,50грн., №109 від 31.07.214р. на суму 1556,50грн., №136 від 31.08.214р. на суму 1556,50грн., №151 від 31.09.214р. на суму 1556,50грн., №167 від 31.10.214р. на суму 1556,50грн., №176 від 31.11.214р. на суму 1556,50грн., №193 від 31.12.214р. на суму 1556,50грн., №4 від 31.01.215р. на суму 1556,50грн., №9 від 28.02.215р. на суму 1556,50грн., №25 від 31.03.215р. на суму 1556,50грн., №34 від 30.04.215р. на суму 1556,50грн., №51 від 31.05.215р. на суму 1556,50грн., №63 від 30.06.215р. на суму 1556,50грн., №78 від 31.07.215р. на суму 1556,50грн., №94 від 31.08.215р. на суму 1556,50грн., №117 від 30.09.215р. на суму 1556,50грн., №130 від 31.10.215р. на суму 1556,50грн.

Проте, відповідач не виконав умови за договором оренди, в результаті чого за період з 01.01.2014р. по 01.11.2015р. виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 34242,09грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості з орендної плати у розмірі 34242,09грн.

Щодо стягнення пені у розмірі 1004,64грн., та штрафу у розмірі 653,76грн., нарахованих згідно приписів ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст. 231 Господарського кодексу України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено, що позивач Державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар є суб'єктом господарювання державного сектора економіки відповідно до ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України.

Проте, штрафні санкції, передбачені абзацом другим частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. Зазначені положення відображені в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року №14.

Тобто, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-41гс10; постанова Верховного Суду України від 28 лютого 2011 р. у справі № 3-11гс11).

Проте, як зазначалось вище, позовні вимоги обґрунтовані саме порушенням відповідачем свого зобов'язання з оплати орендованого обладнання за договором оренди №122 від 06.05.2003р., тобто, виконання грошового зобов'язання.

Отже, у даному випадку пеня у розмірі 0,1% та штраф у розмірі 7 % за прострочення виконання зобов'язання понад тридцять днів заявником нараховано саме за порушення грошового зобов'язання, що не ґрунтується на положеннях абзацу другого ст.231 Господарського кодексу України, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 1004,64грн., та штрафу у розмірі 653,76 грн.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», м. Вугледар, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донпромсервіс», м. Донецьк задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донпромсервіс», (83023, Донецька область, м. Донецьк, пр. Павших Комунарів, 104, ) на користь Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», (85670, Донецька область, м. Вугледар, ) основну заборгованість у розмірі 34242,09грн., судовий збір у розмірі 1069,99грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписаний 22.02.2016р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна