КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/21771/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача - не з'явились,

від відповідача - Чуб А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" №01-10/6223 від 17.12.2015

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2015 року

у справі № 910/21771/15

за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області

до публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

про стягнення 11583грн.00коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.11.2015 (суддя Головіна К.І.) задоволено позов Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області та стягнуто з ПАТ "Український професійний банк" 11583грн. 00 коп. заборгованості за надані послуги з охорони установи банку згідно договору №2561/08 від 22.10.2008 та 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг на виконання умов укладеного сторонами договору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача є кредиторськими і будуть розглянуті, і задовольнятись, у разі включення їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог, відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належними чином (в справі наявне повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного її розгляду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Судом встановлено, що 22.10.2008 р. між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області (охорона) та ПАТ "Український професійний банк" (банк) укладено договір про охорону установи банку № 2561/08.

Згідно з п 1.1 вказаного договору позивач зобов'язується здійснювати охорону об'єктів, що належать банку, а також валютних цінностей, що зберігаються в банку, а банк зобов'язується своєчасно здійснювати оплату послуг охорони на умовах і в порядку, встановлених цим договором.

Факт початку виконання позивачем своїх обов'язків фіксується в акті приймання під охорону установи банку (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 ціна послуг з охорони визначена у протоколі узгодження ціни. Оплата за надані охоронні послуги здійснюється щомісяця до 5 числа поточного місяця у порядку передоплати банком відповідної суми, вказаної у розрахунку вартості наданих послуг (п. 4.2 договору).

Договір набуває чинності з 22.10.2008 р. та діє до 31.12.2008 р. (п. 12.1 договору).

У подальшому сторони погодили дислокацію та протокол погодження договірної ціни, а також продовжили дію договору.

На виконання вказаного договору УДСО при ГУМВС України в Київській області у період з квітня по травень 2015 р. надало відповідачу послуги з охорони об'єктів банку на загальну суму 11 583,00 грн., що підтверджується актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг № БРО-019460 та № БРО-020462 за вказаний період.

Проте, відповідач зі свого боку зобов'язання за договором не виконав, оплату наданих послуг позивачу не здійснив.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 11583грн. вказаної заборгованості, в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору про охорону установи банку в частині своєчасної оплати наданих послуг по охороні об'єктів, що належать банку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, судом встановлено, що відповідач у визначені договором строки плату за надані послуги не здійснив. Крім того, сам відповідач не заперечує існування заборгованості за надані позивачем послуги.

Відповідачем не заперечується і факт надання послуг позивачем, однак відповідач зазначає, що банк віднесено до категорії неплатоспроможних та в ньому розпочато процедуру ліквідації, а, отже, кошти не можуть бути перераховані позивачу у загальному порядку, оскільки діє спеціальний закон - Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, судом встановлено, що з 29.05.2015 р. у відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію, а 28.08.2015 р. постановою Правління Національного банку України № 562 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) отже, у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Відтак, під час виникнення у відповідача заборгованості за договором надання охоронних послуг у ПАТ "Український професійний банк" була запроваджена тимчасова адміністрація, а на момент вирішення спору у нього було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

При цьому процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідач, вказує, що позивач є кредитором банку, а тому в силу ст.ст. 48, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги УДСО при ГУМВС України в Київській області можуть бути задоволені лише в порядку черговості, встановленому цим законом.

Так, дійсно згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з цим, частиною 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач заявив вимоги про стягнення витрат, пов'язаних із забезпеченням господарської діяльності банку, а саме - охорони, тому позовні вимоги обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2015 у справі №910/21771/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"- без задоволення.

2. Справу №910/21771/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко