ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р.Справа № 915/1432/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Разюк Г.П., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 24.02.2016 р.:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року

по справі № 915/1432/15

за позовом: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ"

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ВОЛАРИ-АГРО"

про стягнення 281834,03 грн.

У судовому засіданні 24.02.2016 р. згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" (далі також ТОВ "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ", позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" (далі також ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 281834,03 грн., з яких: 161191,79 грн. - основний борг, 82623,05 грн. - інфляційні втрати, 30864,92 грн. - пеня та 7154,27 грн. 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" послалось на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань перед ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ВОЛАРИ-АГРО (далі також ТОВ ВОЛАРИ-АГРО, третя особа) за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з від 09.11.2010 р. (далі також Договір) в частині повернення фінансової допомоги у строк та в порядку, що визначені Договором. При цьому право вимоги до відповідача за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з від 09.11.2010 р. відступлено ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ВОЛАРИ-АГРО позивачу на підставі договору факторингу № 12 від 26.12.2014 р.

У правове обґрунтування позову ТОВ "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" послалось на ст. ст. 509, 526, 610, 611, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 229 ГК України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.08.2015 р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 08.09.2015 р. о 14:30; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ВОЛАРИ-АГРО.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 р. у справі № 915/1432/15 (суддя Бездоля Ю.С.) позов ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ задоволено частково: стягнуто з ТОВ ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО на користь ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ 161191,79 грн. основного боргу, 82623,05 грн. індексу інфляції, 7154,27 грн. 3 % річних. В решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 30864,92 грн. пені, нарахованої за період з 25.10.2014 р. по 24.04.2015 р., мотивовано тим, що до вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України), строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача пені сплив, про що заявлено відповідачем і що є підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ про стягнення з відповідача вказаної суми пені. Що стосується позовних вимог про стягнення з ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" 161191,79 грн. основного боргу, 82623,05 грн. інфляційних втрат та 7154,27 грн. 3% річних, суд дійшов висновку про правомірність та необхідність задоволення цих позовних вимог ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" просило оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а також розглянути апеляційну скаргу ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" без участі їх представника.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 р. апеляційне провадження у справі № 915/1432/15 було зупинено до вирішення господарським судом Київської області повязаної справи № 911/4767/15, а ухвалою від 09.02.2016 р. поновлено у звязку з тим, що 05.02.2016 р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшла копія рішення господарського суду Київської області від 23.12.2015 р. по справі № 911/4767/15, яке (рішення) набрало законної сили 29.01.2016 р., згідно листа названого суду від 02.02.2016 р.

22.02.2016 р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 910/255/16, яка розглядається у господарському суді міста Києва. Так, відповідач зазначив, що 01.02.2016 р. господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 910/255/16 за позовом ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" до ТОВ ВОЛАРИ-АГРО про визнання недійсним договору про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з. Позовні вимоги ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" у справі № 910/255/16 обґрунтовані відсутністю належних повноважень у сторін вказаного договору на укладення даного правочину. На думку відповідача, справи № 910/255/16 та № 915/1432/15 є повязаними, оскільки предметом позову у першій справі є визнання недійсним договору, за яким у ТОВ "Кредитні ініціативи" виникло право майнової вимоги до ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" по іншій справі. Оскільки задоволення позову у справі № 910/255/16 виключатиме можливість задоволення позову по справі № 915/1432/15, то розгляд даної справи є неможливим до розгляду справи № 910/255/16.

Судова колегія відхиляє вказане клопотання з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом,

Як зазначено у п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок:

а) непідвідомчості;

б) обмеженості предметом позову;

в) неможливості розгляду тотожної справи;

г) певної черговості розгляду вимог.

З аналізу вищевикладеного слідує, що для зупинення провадження на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України необхідна одночасна наявність двох складових: пов'язаність справ та неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом.

Колегія суддів зазначає, що, дійсно, дана справа та вищезгадана справа № 910/255/16 повязані між собою, оскільки в останній вирішуватиметься спір про визнання недійсним правочину (господарського договору), на якому ґрунтуються позовні вимоги у справі № 915/1432/15.

Однак, суд апеляційної інстанції не вважає, що дану справу неможливо розглянути до вирішення справи № 910/255/16 господарським судом міста Києва, так як статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки договір про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з від 09.11.2010 р. на час вирішення спору у даній справі не визнаний судом недійсним, то цей правочин є правомірним, а отже, дану справу можливо розглядати до вирішення справи № 910/255/16 господарським судом міста Києва.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що у випадку визнання вказаного договору недійсним відповідач має право вчинити відповідні процесуальні дії у відповідності до приписів ГПК України.

У засіданнях суду апеляційної інстанції представники відповідача просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року по справі № 915/1432/15 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності.

Представники позивача та третьої особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями з відмітками підприємства поштового звязку про вручення поштових відправлень, не скористались своїм процесуальним правом прийняти учать у судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 24.02.2016 р.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 09.11.2010 р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ВОЛАРИ-АГРО (Сторона 1) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО (Сторона 2) укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з, відповідно до якого Сторона 1 зобовязується надати Стороні 2 поворотну фінансову допомогу на безпроцентній основі (надалі - допомога), а остання зобовязується використати допомогу за цільовим призначенням і повернути її у визначені даним договором порядку і строки.

Згідно п. 2.1 договору метою надання допомоги є поповнення обігових коштів Сторони 2 для здійснення господарської діяльності у відповідності до його статутних цілей та завдань.

За п.п. 3.1, 3.2 договору валютою допомоги є гривня. Розмір допомоги, яку Сторона 1 надає Стороні 2 у відповідності до цього договору становить 200000 (двісті тисяч) гривень.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору Сторона 1 надає Стороні 2 допомогу за цим договором поетапно, траншами в узгоджені строки та розмірі. Допомога надається у безготівковому порядку шляхом переказу необхідних грошових коштів на поточний рахунок.

У п.п. 5.1, 6.1 договору встановлено, що Сторона 1 надає Стороні 2 допомогу у розмірі, згідно п. 3.2 цього договору, строком до 31 грудня 2011 р. Сторона 2 зобовязується повернути Стороні 1 отриману суму допомоги в повному розмірі на поточний рахунок останнього у строк 31 грудня 2011 р.

Відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього із іншою стороною (п. 11.4 договору).

На виконання умов укладеного договору третя особа 09.11.2010 р. перерахувала відповідачу 161191,79 грн. з призначенням платежу надання безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № 09/11-02з від 09.11.2010 р. без ПДВ, що підтверджується банківською випискою по рахунку третьої особи, поясненнями позивача та відповідачем не заперечується.

Однак, ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" свої зобовязання за вказаним договором про надання поворотної фінансової допомоги в частині повернення фінансової допомоги у строк та в порядку, визначеними договором (до 31.12.2011 р.) не виконало, що не заперечується самим відповідачем.

26.12.2014 р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ВОЛАРИ-АГРО (Клієнт) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ (Фактор) укладений договір факторингу № 12, відповідно до якого Фактор зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобовязався відступити Факторові свої права грошової вимоги до Боржника за основним договором в розмірі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 договору факторингу опис, характеристика, обсяг та розмір прав вимоги до Боржника за основним договором, що відступаються відповідно до умов цього договору, зазначені в Додатку № 1 до цього договору. Права вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання цього договору. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає кредитором по відношенню до Боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Фактора чи Клієнта або підписання будь-яких документів.

Пунктами 3.1, 3.2 договору факторингу встановлено, що загальна сума прав грошової вимоги, що відступаються відповідно до умов даного договору становить 161191,79 грн. (сто шістдесят одна тисяча сто девяносто одна гривня 79 копійок). Фактор зобовязаний передати в розпорядження Клієнта шляхом перерахування на рахунок Клієнта, зазначений в п. 12.1 цього договору, грошові кошти в загальній сумі 1000 (одна тисяча) гривень в строки, передбачені в наступному абзаці цього пункту, за умови отримання Фактором від Боржника повної суми (її частини) його заборгованості за основним договором (в тому числі в результаті проведення претензійно-позовної роботи та/або примусового стягнення). Не пізніше 3 (третього) робочого дня, наступного за днем отримання Фактором від Боржника суми (її частини) його заборгованості за основним договором (в тому числі в результаті проведення претензійно-позовної роботи та/або примусового стягнення), Фактор перераховує Клієнту отриману суму від Боржника за основним договором, при цьому, загальна сума всіх грошових коштів, що будуть перераховані Фактором на користь Клієнта за цим договором, не повинна перевищувати 1000 (одну тисячу) гривень.

У п. 3.3 договору факторингу сторони погодили, що за передані Фактором в розпорядження Клієнта грошові кошти Клієнт сплачує Фактору плату (комісійну винагороду) в розмірі 100 (сто) грн. в строк до 19.01.2015 р., шляхом перерахування на рахунок Фактора 2001, відкритий в ПАТ Альфа-Банк, МФО 300346.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 10.1 договору факторингу).

Додатком 1 до договору факторингу № 12 від 26.12.2014 р. визначено права вимоги, які передані позивачу на підставі договору факторингу: права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з від 09.11.2010 р., укладеним між Клієнтом та ТОВ ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО, (Боржник), а саме: право вимоги повернення фінансової допомоги в сумі 161191,79 грн.; право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником зобовязань за основним договором; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі основного договору; інші будь-які права вимоги до Боржника за основним договором, що існують на момент укладення цього договору та/або виникнуть в майбутньому відповідно до умов основного договору.

Рішенням господарського суду Київської області від 23.12.2015 р. у справі № 911/4767/15 у задоволенні позову ТОВ ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО до ТОВ ВОЛАРИ-АГРО про визнання недійсним договору факторингу № 12 від 26.12.2014 р., укладеного між ТОВ ВОЛАРИ-АГРО та ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ, відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 29.01.2016 р., про що свідчить наявний в матеріалах справи лист зазначеного суду від 02.02.2016 р.

26.12.2014 р. третьою особою передано позивачу за актом прийому-передачі документи, які посвідчують права, що передаються за договором факторингу № 12 від 26.12.2014 р.

Листом від 05.01.2015 р. № 01/01-02, що отриманий відповідачем 03.02.2015 р., третя особа повідомила відповідача про укладення 26.12.2014 р. з позивачем договору факторингу № 12, за яким Фактору відступлено право вимоги повернення фінансової допомоги в сумі 161191,79 грн.; право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржником зобовязань за основним договором; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі основного договору; інші будь-які права вимоги до Боржника за основним договором, що існують на момент укладення цього договору та/або виникнуть в майбутньому відповідно до умов основного договору, що підтверджується поштовою квитанцією від 30.01.2015 р., інформацією з офіційного сайту Укрпошти, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

На виконання договору факторингу ТОВ ВОЛАРИ-АГРО сплатило ТОВ "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" передбачену договором комісійну винагороду у розмірі 100 грн., про що свідчить квитанція від 20.01.2015 р., а також пояснення позивача.

Матеріали справи свідчать, що після закінчення строків надання поворотної фінансової допомоги за договором № 09/11-02з від 09.11.2010 р. відповідач підписав з третьою особою акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.10.2013 р., за яким кінцеве сальдо на користь третьої особи становить 232204,69 грн., в т.ч. 161191,79 грн. за договором № 09/11-02з від 09.11.2010 р., про що свідчить підписаний бухгалтерами товариств та скріплений печатками третьої особи та відповідача акт звіряння.

Неповернення відповідачем наданої за договором № 09/11-02з від 09.11.2010 р. фінансової допомоги у строк та в порядку, визначеними договором, права вимоги за яким передані позивачу, стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610, ч. 2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Господарським судом Миколаївської області встановлений факт надання третьою особою відповідачу за вищезгаданим договором № 09/11-02з від 09.11.2010 р. поворотної фінансової допомоги у розмірі 161191,79 грн. та факт неповернення її відповідачем третій особі у строк та в порядку, визначеними договором, тобто до 31.12.2011 р.

Таким чином, сума основного боргу ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" перед ТОВ ВОЛАРИ-АГРО за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 09/11-02з від 09.11.2010 р. станом на 31.12.2011 р. склала 161191,79 грн.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Статтею 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобовязанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Згідно з вимогами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Вимогами ч. 1 ст. 1080 ЦК України встановлено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

В силу ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом.

За приписами ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Виходячи з наявних матеріалів справи, як вище згадувалось, господарським судом встановлено факт неповернення відповідачем третій особі наданої за договором № 09/11-02з від 09.11.2010 р. поворотної фінансової допомоги, а також факти повідомлення відповідача третьою особою про відступлення права вимоги за вказаним договором позивачу на підставі договору факторингу № 12 від 26.12.2014 р., неперерахування відповідачем суми допомоги у розмірі 161191,79 грн. Факторові (позивачу), проти чого не заперечує сам відповідач.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ про стягнення з ТОВ "ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО" 161191,79 грн. основного боргу є правомірними та на законних підставах задоволені судом.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що про порушення свого права/інтересу позивач дізнався 31.12.2011 р.

В силу ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У п.п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що підписаний бухгалтерами третьої особи та відповідача (підписи яких скріплено печатками третьої особи та відповідача) акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.10.2013 р., за яким кінцеве сальдо на користь третьої особи становить 232204,69 грн., в т.ч. 161191,79 грн. за договором № 09/11-02з від 09.11.2010 р., свідчить про визнання відповідачем свого боргу перед третьою особою за вказаним договором про надання поворотної фінансової допомоги у сумі 161191,79 грн. станом на 31.10.2013 р., а отже 31.10.2013 р. строк позовної давності за вимогами про стягнення вказаної суми перервався та почав обчислюватись заново.

Таким чином, на час подання вищевказаного позову строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача 161191,79 грн. основного боргу не сплив, відповідно не сплив і строк позовної давності за вимогами про стягнення нарахованих інфляційних втрат та 3 % річних.

Стосовно позовної давності за вимогою про стягнення з ТОВ ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО 30864,92 грн. пені, нарахованої за період з 25.10.2014 р. по 24.04.2015 р., з огляду на те, що до вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України), строк позовної давності за цією вимогою сплив, про що заявлено відповідачем і що стало підставою для правомірної відмови у задоволенні позову ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ про стягнення з відповідача 30864,92 грн. пені.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надані ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ у позовній заяві розрахунки інфляційних втрат та 3% річних перевірені місцевим господарським судом, а також судом апеляційної інстанції та визнані обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

За таких обставин, господарський суд Миколаївської області дійшов обґрунтованого висновку про правомірність позовних вимог ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ про стягнення з ТОВ ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО 82623,05 грн. інфляційних втрат та 7154,27 грн. 3 % річних.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 161191,79 грн. основного боргу, 82623,05 грн. інфляційних втрат та 7154,27 грн. 3 % річних.

Твердження скаржника про те, що наявний в матеріалах справи акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.10.2013 р. не можна вважати дією, що свідчить про визнання відповідачем боргу, вчинення якої (дії) перериває перебіг позовної давності, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки скаржником не доведено складання цього акта неналежними особами та після спливу позовної давності.

Доводи скаржника щодо наявності підстав вважати вищезгаданий договір факторингу недійсним не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки, як вище зазначалось, рішенням господарського суду Київської області від 23.12.2015 р. у справі № 911/4767/15 у задоволенні позову ТОВ ІМ. КЛ. ПЕТРОВСЬКОГО до ТОВ ВОЛАРИ-АГРО про визнання недійсним договору факторингу № 12 від 26.12.2014 р., укладеного між ТОВ ВОЛАРИ-АГРО та ТОВ КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 29.01.2016 р., про що свідчить лист зазначеного суду від 02.02.2016 р.

З огляду на викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року у справі № 915/1432/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складений 29.02.2016 р.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: Г.П. Разюк

Суддя: Н.В. Ліпчанська