ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2016 Справа № 905/66/15

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М.

судді Кротінової О.В.

судді Мельниченко Ю.С.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» м.Маріуполь Донецької області

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ Донецької області

про стягнення основного боргу в сумі 59558,52 грн., 3%річних в сумі 3025, 25 грн., інфляційних втрат в сумі 21441,06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №17/65 від 19.11.2015року

у судовому засіданні 13.07.2015року оголошувалась перерва до 21.07.2015року об.14.30

СУТЬ СПРАВИ:

23.04.2015року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (далі ТОВ Фірма «Прогрес») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (далі ПАТ «Енергомашспецсталь») про стягнення заборгованості в сумі 59558,52 грн., 3%річних в сумі 3025, 25 грн., інфляційних втрат в сумі 21441,06 грн.

Ухвалою від 27.04.2015 року господарським судом Запорізької області у відповідності з приписами статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зазначену позовну заяву направлено за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 21.05.2015року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 905/66/15. Розгляд справи неодноразово відкладався, строк розгляду справи продовжувався.

При цьому, судом встановлено, що у відповідності до розяснень, викладених в пункті 7.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з відповідними змінами і доповненнями) позовна заява подана вдруге.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.08.2013року порушено провадження по справі №905/6139/13 за позовом ТОВ Фірма Прогрес до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь про стягнення 57389грн. 52коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.09.2013року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Прогрес про стягнення пені у сумі 351 598грн. 04коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.03.2014року провадження по вказаній справі зупинено в зв'язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно даним канцелярії господарського суду Донецької області господарська справа № 906/6139/13 до закінчення судового розгляду втрачена внаслідок проведення на території міста Донецьк Донецької області антитерористичної операції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладеного з договору підряду №09/1746 від 21.11.2012 року позивачем належним чином виконані роботи з реконструкції електросталеплавильного цеху з спорудженням комплексу ДСП-70, перша черга, на підтвердження чого складені та підписані сторонами договору акти № 125 від 28.12.2012 р. на суму 57389,52 грн. та № 400 від 30.04.2013 р. на суму 2169,00 грн. здачі-приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2В і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 на загальну суму 59558,52 грн., після оформлення цих документів відповідачу були надані рахунки на оплату виконаних робіт, відповідно № 201 від 29.12.2012року та № 501 від 30.04.2013року. Однак у порушення умов договору, незважаючи на письмову претензію, ПАТ «Енергомашспецсталь» оплату грошових коштів за виконані підрядні роботи не здійснив, внаслідок чого з вказаної дати за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 59558,52 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

На думку позивача, у звязку з простроченням Замовником виконання грошового зобовязання по оплаті виконаних за договором робіт останній повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з серпня 2013року по лютий 2015року в розмірі 21441,06грн., а також 3%річних за період з 05.08.2013року по 14.04.2015року в розмірі 3025,25грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує статтями 16, 525, 526, 530, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору підряду №09/1746 від 21.11.2012року, договірної ціни, локального кошторису №198, актів приймання виконаних будівельних робіт №125 за грудень 2012року, №400 за квітень 2013року, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2012року, квітень 2013року, рахунків-фактур №201від 29.12.2012року, №501 від 30.04.2013року, відповідних податкових накладних, вимоги № 14 від 11.07.2013 року, опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку ДП «Укрпошта» №4161 від 12.07.2013року, свідоцтва про державну реєстрацію позивача, виписки з ЄДРПОУ щодо позивача, протоколу №1 від 24.07.2012року, наказу №13ОК від 25.07.2012року, ухвали про порушення провадження у справі №905/6139/13 від 29.08.2013року, ухвал у справі №905/6139/13, зустрічної позовної заяви, повідомлення №17/1319-3730 від 04.09.2013року, опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку ДП «Укрпошта» №6687 від 05.09.2013року, відзиву на позовну заяву, який надавався в межах справи №905/6139/13, листів у справі №905/6139/13, Статуту підприємства, а також довідку про наявність заборгованості.

У письмовому відзиву ПАТ «Енергомашспецсталь» позовні вимоги ТОВ фірма «Прогрес» не визнав, стверджуючи, що передбачені умовами договору підряду роботи позивачем виконані не в повному обсязі та з порушенням установлених договором строків. Згідно підписаним сторонами актам форми КБ-2В та довідкам вартості виконаних робіт форми КБ-3 від 28.12.2012 р. та 30.04.2013 р. позивач виконав роботи на загальну суму 59558,52 грн. при встановленій у договорі загальній сумі 80587,20 грн., у подальшому виконання робіт не здійснювалось. Позивачем рахунки на оплату виконаних робіт за грудень 2012 року та квітень 2013 року направлені відповідачу тільки 12.07.2013року, а фактично отримані 15.07.2013 року. У звязку з порушенням ТОВ Фірма «Прогрес» строків виконання робіт за договором, відповідно до статті 538 ЦК України ПАТ «Енергомашспецсталь» зупинило виконання своїх зобовязань в частині їх оплати до повного виконання позивачем підрядних робіт за договором. Враховуючи положення пункту 13.3 договору, яким його учасниками передбачено, що у випадку розірвання договору сторона повинна повідомити про це другу сторону не пізніше, чим за 1 місяць, у звязку з невиконанням позивачем своїх зобовязань по договору в установлені строки і в повному обсязі, керуючись нормами частини 3 статті 651, частини 2 статті 653 та статтею 849 ЦК України, ПАТ «Енергомашспецсталь» використало своє право і відмовилось від договору, про що листом № 17/1319-3730 від 04.09.2013 року повідомило ТОВ Фірма «Прогрес». Таким чином, на думку відповідача, спірний договір з 09.10.2013року вважається розірваним, а зобовязання за договором припинені, що унеможливлює стягнення 3%річних та інфляційних втрат з 10.10.2013року.

Окрім того, відповідач у відзиві вказує на те, що на підставі пунктом 10.8 договору пеня утримується Замовником в односторонньому безумовному порядку з суми, що підлягає оплаті Підряднику, про що позивачу направлена вимога № 17/1319-3730. Тим самим, фактична заборгованість ПАТ «Енергомашспецсталь» перед ТОВ Фірма «Прогрес» за договором підряду № 09/1746 відсутня, тому відповідач просить суд припинити провадження у справі.

У письмових поясненнях №17/752-1248 від 19.06.2015року відповідач вказує, що після отримання повідомлення про зарахування позивач будь-яких заперечень з цього приводу не висловив; після втрати справи №905/6139/13 не звертався повторно з окремим позовом або зустрічним позовом у межах справи №905/66/15 щодо стягнення пені.

У запереченнях, які надані суду 13.07.2015року, позивач вказує, що пеня нарахована позивачем безпідставно, затримка строків виконання робіт виникла з вини відповідача, який несвоєчасно оформив поставку матеріалів позивачу. Застосовуючи приписи п.10.1,10.2 договору при нарахуванні пені відповідач, на думку позивача, мав виходити з вартості невиконаних в строк робіт, що складає 2169,00грн. Позивачем письмово здійснено аналіз обсягу виконання будівельно-монтажних робіт у співвідношенні даних актів та договірної ціни, за наслідками якого позивач вказав, що фактично обсяг робіт, передбачений договором, був виконаний позивачем, різниця складається з інших супутніх витрат, що є сумою видатків на відрядження.

Утримання заборгованості з оплати робіт в рахунок погашення штрафних санкцій, які нараховані відповідачем, позивач вважає таким, що суперечить ст.601 ЦК України, зарахування неможливо, оскільки зобовязання позивача стосуються штрафних санкцій, які є заходом відповідальності, а не основним зобовязанням.

У письмових поясненнях від 20.07.2015року відповідач вказує, що у відповідності до п.2.2 договору матеріали для проведення робіт своєчасно були надані позивачу, що підтверджується наказами-накладними та довіреностями на отримання; докази на підтвердження затримки виконання робіт з вини відповідача відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що за умовами договору передбачено виключно прийняття робіт після остаточного їх виконання, проміжні акти, що свідчать про часткове виконання робіт, не є належними доказами на підтвердження виконання робіт та підставою для здійснення оплати. Припинення зобовязання щодо оплати вартості робіт здійснено шляхом утримання за п.10.8 договору, що не є тотожним заліку зустрічних однорідних вимог, тому приписи ст.601 ЦК України не застосовуються.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2015року призначено комплексну будівельно-технічну та економічну експертизу за клопотанням позивача та зупинено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2015року провадження у справі поновлено, оскільки справа №905/66/15 повернута до суду без проведення судової експертизи внаслідок несплати позивачем рахунку за її проведення.

За протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.12.2015року призначено колегіальний розгляд справи та визначено наступний склад суду: головуючий суддя ОсадчаА.М., судді Мельниченко Ю.С., Уханьова О.О.

25.01.2016року протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Осадча А.М., суддя Мельниченко Ю.С., Кротінова О.В.

У письмових поясненнях №01 від 12.01.2016року щодо оплати судової експертизи ТОВ Фірма «Прогрес» зазначає, що за проведення судових експертиз у інших справах, у тому числі й судової експертизи у справі №905/6139/13, вартість експертиз сплачена, справи є втраченими, відомості щодо проведення експертиз відсутні, Донецький науково-дослідний інститут судових експертиз листом №250/01-03 від 19.10.2015року відмовив у проведенні заліку за рахунком №40 від 12.08.2015року та вартості сплачених експертиз посилаючись на втрату бухгалтерських документів, тому позивач просить прийняти рішення у справі виходячи з наявних доказів без проведення судової експертизи, оскільки на даний час не має фінансової можливості сплатити експертизу.

У поясненнях, які надані суду відповідачем 25.12.2015року та 10.02.2016року, відповідач наводить перелік робіт, які є невиконаними позивачем, у співвідношенні з договірною ціною та надає інформацію щодо облікування у бухгалтерському обліку підприємства факту здійснення утримання. В якості доказів відповідач надав суду належним чином засвідчені копії акту звірки розрахунків станом на 05.02.2016року, який підписано останнім одноособово, повідомлень про заміну матеріалів.

ТОВ Фірма «Прогрес» звернулось до суду з клопотанням про витребування доказів у позивача: дозволу на реконструкцію, наказу про затвердження актів технічної готовості обєкту, акту технічної готовності обєкту щодо акту №400 від 30.04.2013року, наказу про призначення робочої комісії на підписання актів технічної готовності обєкту, наказів-накладних на надання позивачу матеріалів щодо акту №400 від 30.04.2013року.

Суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання внаслідок невідповідності його змісту вимогам ст.38 ГПК України та недоведеності факту неможливості отримання вказаних документів самостійно.

Уповноважений представник позивача у судове засідання 25.02.2016року не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, у спосіб, що передбачений процесуальним законом, звернувся до суду з клопотанням, яке викладене у письмових поясненнях №01 від 12.01.2016року, про розгляд справи за відсутності представника підприємства.

Суд задовольнив клопотання позивача.

Представник відповідача у судове засідання 25.02.2016року зявився, заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки підстави для їх задоволення відсутні, зобовязання з оплати вартості робіт є припиненими внаслідок утримання.

Відповідно до положень статті 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. Сторони не звертались до суду з клопотанням про здійснення фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Вислухавши надані в судовому засіданні пояснення і аргументи відповідача, дослідивши надані сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке.

Статею 11 ЦК України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення поняття розкриває сутність зобовязання як правого звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

21.11.2012року між юридичними особами: ПАТ «Енергомашспецсталь» (Замовник) і ТОВ Фірма «Прогрес» (Підрядник) укладено договір підряду № 09/1746, за умовами якого (пункти 1.1 - 1.2) Підрядник бере на себе зобовязання на свій риск виконати відповідно до договору роботу по завданню Замовника, а Замовник зобовязується її оплатити. Предмет підряду: реконструкція електросталеплавильного цеху з спорудженням комплексу ДСП-70. 1-ша черга. Електросталеплавильний цех. Внутрішньоцехові трубопроводи енергоносіїв.

Обєм, характер і вартість робіт, передбачених в п. 1.2 цього договору, визначається Кошторисом, погодженим сторонами, а також Договірною ціною, що є невідємною частиною договору і підставою для проведення взаємних розрахунків (п.1.3).

У силу пункту 3.1 договору вартість і витрати по виконанню робіт визначаються згідно Кошторису.

Відповідно до пункту 1.4 договору загальна вартість робіт за даним договором становить 67156,00грн., окрім того ПДВ 13431,20грн.

У відповідності з договірною ціною до кошторису № 09/97.12 «Реконструкція електросталеплавильного цеху з спорудженням комплексу ДСП-70. 1-а черга. Електросталеплавильний цех. Внутрішньоцехові трубопроводи енергоносіїв» загальна вартість робіт на обєкті складає 80587,20 грн.

Ціна договору визначається сумами договірних цін по етапам, системам або структурі робіт на підставі кошторисів та погоджених розрахункових параметрів.(п.1.5договору).

Умовами пункту 13.2 передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання.

Зі змісту спірного договору вбачається, що у відповідності до вимог статті 181 ГК України сторони досягли згоди і визначилися між собою за всіма істотними умовами щодо: предмету договірного зобовязання, обєму робіт, а також їх вартості та строку виконання. Зазначений правочин укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплені відтисками печаток підприємств.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.12.2013року у справі №905/7520/13 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним вказаного договору.

Суд вважає, що укладений договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини 1 статті 193 Господарського кодексу України регулюються відповідними нормами зобовязального права і глави 61 Цивільного кодексу України.

Положеннями частин 1, 2 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

За приписами частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Порядок приймання-здачі робіт сторонами врегульовано в розділі 8 договору: пункт 8.1 - приймання здача виконаних робіт здійснюється сторонами по акту протягом пяти днів з моменту повідомлення Замовника про готовність предмету підряду до здачі; 8.2 - Підрядник надає акт виконаних робіт безпосередньо в момент проведення господарчої операції, але не пізніше, чим через 2 дні після її закінчення. Акт виконаних робіт повинен містити наступні реквізити: найменування підприємства, від імені яких складено документ; назву документу (форми); дату та місце складання; зміст та обсяг господарської операції ( у натуральному та /або вартісному виразі); посади та прізвища осіб, які відповідальні за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, які дають можливість ідентифікувати особу, яка приймала участь у здійсненні господарської операції. При необхідності до реквізитів акту можуть бути добавлені ідентифікаційний код підприємства, номер документу, підстава для здійснення операції, дані про документ, що посвідчує особу отримувача та ін. Пунктами 8.6, 8.8 договору визначено, що при наявності недоліків у виконаній роботі, у разі мотивованої відмови Замовника прийняти виконані роботи сторонами складається акт з переліком доробок та строків їх виконання. При відсутності претензій Замовник зобовязується підписати акт приймання-передачі протягом 10 днів.

Сторонами договору підписані акти приймання виконаних робіт типової форми № КБ-2в №125 за грудень 2012 року, вартість робіт за яким становить 57389,52 грн., та №400 за квітень 2013 року, вартість робіт за яким становить 2169,00грн. Загальна вартість робіт, що прийняті за актами 59558,52грн.

Крім того, сторонами підписані довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) типової форми № КБ-3 за грудень 2012 року та квітень 2013року на аналогічні суми.

Вищенаведені акти і довідки, які у відповідності до пункт 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами обліку, містять посилання на договір № 09/1746 від 21.11.2012 р., відповідають положенням пункту 8.3 договору, підписані уповноваженими посадовими особами сторін та скріплені печатками підприємств 28.12.2012року та 30.04.2013року відповідно. Виконані роботи прийняті позивачем без будь-яких зауважень та претензій щодо обєму і якості та визначеної вартості.

Виходячи з викладеного, підписані сторонами документи є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором № 09/1746 від 21.11.2012 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у передбаченому умовами договору порядку результати роботи позивачем на загальну суму 59558,52 грн. передані, а відповідачем прийняті.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

У пункті 4.4. договору сторони визначили, що Замовник проводить остаточний розрахунок за виконані роботи протягом 15 календарних днів за фактично виконаний обєм після підписання форм КБ-2В, КБ-3 та отримання рахунку на оплату.

Як стверджує позивач, рахунки на оплату № 201 від 29.12.2012 на суму 57389,52 грн. та № 501 від 30.04.2013 на суму 2169,00 грн. первісно надавались уповноваженому представнику відповідача разом із актами, але докази передачі відсутні.

Листом № 14 від 11.07.2013 р. ТОВ Фірма «Прогрес» предявило ПАТ «Енергомашспецсталь» вимогу про сплату вартості виконаних підрядних робіт, в якій просить сплатити заборгованість на загальну суму 59558,52 грн., в якості додатків до вказаного листа відповідачу направлені рахунки: № 201 від 29.12.2012 на суму 57389,52 грн. та № 501 від 30.04.2013 на суму 2169,00 грн.

Відправлення ТОВ Фірма «Прогрес» письмової вимоги про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи та оригіналів рахунків на юридичну адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» підтверджується описом вкладення у цінний лист, прийнятий поштовим відділенням № 10 м. Маріуполя ДП "Укрпошта". Факт їх отримання 15.07.2013року підтверджено стороною відповідача.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Сторона відповідача в судовому засіданні визнала факт виконання ТОВ Фірма «Прогрес» підрядних робіт на суму 59558,52 грн., які нею не були оплачені.

У письмовому повідомленні №17/1319-3730 від 04.09.2013року ПАТ «Енергомашспецсталь» вказало ТОВ Фірма «Прогрес» на порушення умов договору підряду: пункту 7.3 - в частині дотримання строків виконання підрядних робіт та на самовільну відмову у виконанні підрядних робіт на суму 21099,68 грн. З урахуванням викладених обставин, посилаючись на положення статті 849 ЦК України, замовник у листі повідомив позивача про відмову від договору № 09/1746 від 21.11.2012 р.

Факт направлення вказаного повідомлення підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку ДП «Укрпошта» №6687 від 05.09.2013року, які містяться в матеріалах справи.

У відповідності до пункту 4 Нормативів і нормативних строків пересилки поштових відправлень і поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 12.12.2007 № 1149, чинних на час відправлення кореспонденції, граничним строком доставлення вищезазначеного повідомлення є 09.09.2013року.

Факт отримання листа позивачем не спростовано.

Як встановлено у ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За правилами, передбаченими нормою частини третьої статті 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разу розірвання договору зобовязання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. (ч.2 ст. 653 ЦК України).

Право Замовника в односторонньому порядку розірвати договір, сплативши Підряднику за фактично виконану роботу, погоджено сторонами в пункті 13.3 спірного договору, згідно якого у випадку розірвання договору сторона повинна попередити про це другу сторону не пізніше, чим за 1 місяць.

Частиною 1 статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то у відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 251, 252, 253 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Тобто юридичне значення має саме сплив визначеного проміжку часу, внаслідок якого виникають, змінюються або припиняються цивільні правовідносини. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Згідно пункту 7.3 договору Підрядник зобовязався виконати роботи протягом 90 календарних днів з моменту підписання договору з правом дострокового виконання при умові 100% комплектації матеріалами за умовами договору, які повинен надати Замовник.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору роботи виконуються з матеріалів Підрядника, за виключенням тих матеріалів, що за умовами цього договору надаються Замовником. Замовник передає Підряднику матеріали, вказані у відомості ресурсів до погодженого сторонами кошторису. Підрядник на підставі довіреності отримує матеріали на складі Замовника, що оформлюється, відповідно, наказом-накладною.

Після закінчення виконання робіт на відповідному обєкті Підрядник зобовязаний надати Замовнику звіт про використання матеріалів по формі, що встановлена замовником. Не використані залишки матеріалів повинні бути повернуті Підрядником на склад Замовника по накладній протягом 10 днів після підписання акту робочої комісії (абз. 1 п. 2.5).

Таким чином, підрядні роботи за умовами договору № 09/1746 від 21.11.2012року повинні бути виконані до 19.02.2013року включно.

Як наслідок, згідно акту № 400 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2013 року, підписаного представниками Замовника - ПАТ «Енергомашспецсталь» та Підрядника - ТОВ фірма «Прогрес» 30.04.2013року, роботи виконані поза межами строку виконання робіт.

Своєчасне виконання підрядником своїх обовязків за договором підряду у деяких випадках обумовлюється своєчасним та належним виконанням зустрічних обовязків замовником.

Зазначене положення конкретизується у частині 1 статті 851 ЦК України, в якій зазначено, що підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Доводи позивача щодо виконання вказаних у наведеному акті робіт у січні 2013 року та вини відповідача в несвоєчасному оформлені документів отриманих зі складу ПАТ «Енергомашспецсталь» матеріалів не знайшли свого обєктивного підтвердження за відсутності належних доказів зазначеного.

З наданих відповідачем копій наказів-накладних № 15/478.1; № 15/110.1; № 15/389.1 від 06.12.2012 р., № 15/138.1 від 07.12.2012 р., № 15/163.1 від 21.02.2013 р., № 15/180.1 від 29.04.2013 р. встановлено, що представник ТОВ Фірма «Прогрес» ОСОБА_4 на підставі довіреностей № 129, 130, 131, 132 від 03.12.2012 року; № 19 від 20.02.2013року та № 23 від 20.04.2013 року для виконання робіт за договором № 09/1746 від 21.11.2012 р. на складі ПАТ «Енергомашспецсталь» отримував відповідні матеріали.

Вищенаведене, на думку суду, достовірно свідчить, що роботи за спірним договором підряду позивачем продовжували виконуватись у період лютого-квітня 2013 року.

Відповідач стверджує, що позивач не виконав роботи за договором на суму 21028,68грн. Означений висновок зроблено шляхом арифметичного відрахування вартості виконаних робіт за актами приймання - здачі № 125 від 28.12.2012 р. та № 400 від 30.04.2013 р. в сумі 59558,52 грн. із загальної суми локального кошторису до договору в сумі 80587,20грн. (80587,20 - 59558,52 = 21028,68).

Позивач, заперечуючи вказаний факт зазначає, що відповідно до договірної ціни до кошторису № 09/97.12 встановлена в пункті 1.4 договору загальна вартість підрядних робіт складає 80587,20 грн. з ПДВ. Договірна ціна, яка фактично за документами становить 80586,60 грн., на думку позивача, не є вартістю безпосередньо робіт, що мають бути виконані за договором, а включає в себе різні фінансові показники, зокрема: прямі затрати в сумі - 33633,60 грн.; прибуток - 7052,40 грн.; адміністративні витрати - 2115,72 грн. Фактично вартість та обсяг виконаних робіт характеризують лише дві графи у розділі «прямі затрати»: заробітна плата (вартісне вираження виконання робіт) - 25147,00 грн. та вартість експлуатації будівельних машин та механізмів (вартісне вираження ступеню зносу машин і механізмів в процесі виконання робіт) - 884,00 грн. Згідно погоджених і підписаних сторонами документів підрядником виконані роботи: у грудні 2012 року на суму 57389,52 грн. (акт № 125 та довідка від 28.12.2012 р.) у січні 2013 року на суму 2169,00 грн. (акт № 400 та довідка підписані 30.04.2013 р.) а всього на суму 57389,52 грн. з ПДВ. З вказаної суми виконаних робіт прямі затрати або вартість безпосередньо виконаних робіт складають 30687,60 грн. Різниця в прямих витратах становить 2946,00 грн. (33633,60 - 30687,60), це вартість матеріалів, що були зекономлені позивачем під час виконання робіт, але не заактовані на прихід.

Позивачем вказує, що не були заактовані супутні витрати на суму 15672,48 грн. з ПДВ - видатки на відрядження (оплата проїзду, мешкання та добові робітників). Також до складу актів не увійшли загальновиробничі і адміністративні витрати на загальну суму 2409,60 грн.

Відповідно, як стверджує позивач, різниця між договірною ціною та вартістю робіт за актами приймання передачі майже повністю складається з інших супутніх витрат, що є сумою видатків на відрядження.

З метою з'ясування фактичних обсягів виконаних позивачем будівельних робіт та відповідності обсягів цих робіт відомостям, що містяться в проектно-кошторисній документації до договору підряду №09/1746 від 21.11.2012р. та формування вартості даних робіт ухвалою від 21.07.2015року господарським судом Донецької області призначена у справі комплексна будівельно-технічна та економічна експертиза, однак вказана експертиза проведена не була внаслідок несплати її вартості позивачем, на якого покладався цей обовязок.

За правилами частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (стаття 33 ГПК України).

За змістом статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, реалізації їх процесуальних прав; в свою чергу сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У письмових поясненнях, які отримані судом 25.12.2015року, відповідач навів перелік робіт, які не були фактично виконані позивачем.

Позивач не надав належних та допустимих доказів виконання умов договору у повному обсязі, тому суд вважає, що позивач мав підстави для застосування приписів ч.2 ст.849 ЦК України.

Враховуючи положення пункту 13.3 договору цей договір вважається розірваним, а зобовязання сторін по ньому є припиненими з 09.10.2013р.

Відповідальність Підрядника, зокрема за порушення строків виконання робіт, погоджена сторонами у розділі 10 договору: п. 10.1 - при порушенні Підрядником строків виконання робіт згідно цього договору, він сплачує Замовнику пеню в розмірі 5% від ціни договору за кожний день прострочки; 10.2 - у випадку порушення Підрядником строків виконання робіт більше чим на 10 календарних днів проти строків, установлених в договорі, Підрядник оплачує Замовникові пеню в розмірі 10% вартості, не виконаних у строк робіт за кожний день прострочки виконання.

Згідно повідомлення №17/1319-3730 від 04.09.2013року відповідач нарахував позивачу пеню на підставі п.п.10.1,10.2 договору в сумі 411 156,56грн. наступним чином:

- 80587,20грн.(ціна договору)*10(кількість днів прострочення за період з 20.02.2013року по 02.03.2013року)*5%=40293,60грн.

- 23197,68грн.(вартість не виконаних робіт) *58(кількість днів прострочки за період з 03.03.2013року по 29.04.2013року)*10%= 13454654грн.

- 21099,68грн.(вартість не виконаних робіт) *112(кількість днів прострочки за період з 30.04.2013року по 19.08.2013року)*10%=236316,42грн.

У згадуваному повідомленні у відповідності до вимог пункту 10.8 договору Замовник в односторонньому безумовному порядку суму пені утримує з суми, що належить до сплати за виконані роботи у розмірі 59558,52грн., внаслідок чого вважає заборгованість сплаченою, просить ТОВ фірма «Прогрес» оплатити неустойку у розмірі 351598,04 грн.

У пункті 10.8 договору сторонами встановлено, що неустойка,яка підлягає сплаті Підрядником, а також понесені Замовником витрати та збитки, що підлягають відшкодуванню, розраховуються в порядку визначеному цим договором і чинним законодавством України можуть бути утримані Замовником в односторонньому безумовному порядку (у тому числі після спливу строку дії цього договору) з суми, що підлягає оплаті Підряднику, шляхом відправки Підряднику відповідного повідомлення із зазначенням суми неустойки, витрат і збитків.

За приписами ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Такого способу припинення зобовязання як утримання в односторонньому безумовному порядку закон не містить.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

При цьому, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Суд вважає, що виходячи з суті поняття утримання, яка випливає з приписів п.10.8 договору, сторони дійшли згоди щодо зарахування зустрічних вимог.

Відповідно до положень статті 601 ЦК України, які кореспондуються з вимогами частини третьої статті 203 ГК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зі змісту положень статті 601 ЦК України випливає, що зарахування зустрічних вимог, зокрема, можливе: 1) зараховуються однорідні вимоги; 2) зобовязання, які зараховуються, повинні бути безспірними, тобто не оспорюватися іншою стороною.

Розглядаючи спір, суд, відповідно до покладених на нього функцій, повинен з'ясувати, чи відповідає здійснене стороною зарахування зустрічних однорідних вимогам чинному законодавству.

У разі наявності заяви однієї із сторін про припинення зобов'язання шляхом зарахування, оцінці судом на предмет дійсності підлягає безпосередньо саме зарахування, а не умови договору стосовно можливості його проведення.

ТОВ Фірма «Прогрес» має право на стягнення з ПАТ «Енергомашспецсталь» грошової заборгованості за виконані підрядні роботи за договором, а предметом зустрічної вимоги відповідача по справі є неустойка за неналежне виконання ТОВ Фірма «Прогрес» зобовязання за договором в частині дотримання строку його виконання.

Однорідність вимог, що є предметом зарахування, передбачає їх юридичну однорідність.

Пеня, як штрафна санкція застосовується до винної сторони тільки судом, який перевіряє правомірність її застосування, вірність розрахунку, наявність винних дій та т.і.

У межах справи №905/66/15 відповідач не звертався до суду з позовом про стягнення пені.

Згідно п.1.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013року вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

Зважаючи на викладені обставини, суд наголошує про відсутність підстав для висновку щодо юридичної однорідності вказаних вимог, які є різними за своїм матеріально-правовим змістом.

Існують заперечення боржника щодо правомірності нарахування пені, тобто, сума пені є оспорюваною.

Таким чином, оскільки по своїй суті утримання відповідно до статті 601 ЦК України є припиненням зобовязання зарахуванням,а дане зарахування неможливе внаслідок того, що зобовязання позивача стосуються штрафних санкцій, які є заходом відповідальності, а не основним зобовязанням, вимоги про стягнення пені є оспорюваними, вони не підлягають зарахування в порядку цієї норми закону.

Відповідно зобовязання відповідача щодо сплати заборгованості в сумі 59558,52грн. не є припиненим.

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобов'язань за договором підряду №09/1746 від 21.11.2012 року в частині виконання робіт, строк виконання зобов'язання відповідача настав, тому відповідач зобов'язаний здійснити оплату вартості виконаних робіт, тоді як, матеріали справи не містять доказів у підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 59558,52грн. Відповідно ПАТ «Енергомашспецсталь» в односторонньому порядку порушено взяті на себе зобов'язання за спірним договором в частині оплати вартості виконаних робіт у встановленому договором порядку.

Виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 59558,52грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3%річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Відповідно до частин другої і третьої статті 653 ЦК України в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов'язань.(п.1.12 Постанови Пленуму №14).

Твердження відповідача про неможливість стягнення 3% річних та інфляційних через припинення дії договору не відповідає нормам законодавства, оскільки заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання умов договору та на час звернення до суду не є оплаченою, припинення договору не припиняє грошове зобовязання, яке виникло на його підставі. Наявне прострочене грошове зобовязання обумовлює правомірність застосування приписів ст.625 ЦК України.

Як виходить з наданого розрахунку позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 3025,25 грн. за період з 05.08.2013року по 14.04.2015року, інфляційні втрат в сумі 21441,06 грн. за період серпень 2013року лютий 2015року.

Перевіривши наданий розрахунок за допомогою відповідної програми інформаційно-пошукової системи „Ліга " суд визнає його вірним, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 3025, 25 грн., інфляційних втрат в сумі 21441,06 грн. такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Внаслідок задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в сумі 1720,50грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 251-253, 509, 526-527, 530, 599, 601, 623, 625, 627, 628, 629, 651-653, 837, 846, 854, 849, 882 Цивільного кодексу України; ст.181,193,203 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32,33, 38, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» м.Маріуполь Донецької області до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м. Краматорськ Донецької області про стягнення основного боргу в сумі 59558,52 грн., 3%річних в сумі 3025, 25 грн., інфляційних втрат в сумі 21441,06 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»(84306, Донецька область, м.Краматорськ, ідентифікаційний код 00210602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (87504,Донецька область, м.Маріуполь, вул.Мартенівська, буд.16, ідентифікаційний код 23427161) основний борг в сумі 59558,52грн., 3%річних в сумі 3025, 25 грн., інфляційні втрати в сумі 21441,06 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1720,50грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 25.02.2016року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 01.03.2016року.

Головуючий суддя А.М. Осадча

Суддя О.В. Кротінова

Суддя Ю.С. Мельниченко