КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа№ 910/11562/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Лобаня О.І.

при секретарі судового засідання Лисенко М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Войтенко О.В. (довіреність від 24.03.2015 № 391-13);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд"

на рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2015

у справі № 910/11562/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд"

про виселення із займаного приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.07.2015 р. у справі № 910/11562/15 позовні вимоги задоволено та товариство з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" виселено із займаного приміщення площею 776,1 кв.м, розміщеного за адресою: м. Київ, провулок Чугуєвський, 21 та зобов'язано передати зазначене приміщення за актом прийому-передачі публічному акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Більшовик".

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк дії договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002 закінчився 01.03.2014, заявою від 30.12.13 № 1594-33 позивач повідомив орендаря про відсутність наміру для продовження дії договору на новий строк, а тому користування приміщенням площею 776,1 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, провулок Чугуєвський, 21, відповідач здійснює без правової підстави.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив рішення господарського суду м. Києва від 21.07.2015 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «НВП «Більшовик» до ТОВ «Техенергобуд» про виселення залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в процесі оренди спірного складського приміщення площею 776,1 кв. м., розміщеного за адресою м. Київ, пров. Чугуївський, 21 відповідачем були виконані невід'ємні поліпшення зайнятого приміщення, вартість яких відповідно до умов договору має бути відшкодована при поверненні майна позивача, однак на момент винесення рішення суду позивач такого розрахунку з відповідачем не здійснив, чим порушив умови договору. Скаржник зауважує, що в акті прийому передачі приміщення відсутні будь-які дані про наявність невиконаних зобов'язань, а тому підписання акту прийому-передачі орендованого майна буде порушувати права відповідача щодо відшкодування вартості невід'ємних покращень.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/11562/15 на 09.11.2015 у судовому засіданні за участю представників сторін.

06.11.2015 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.11.2015 відкладено розгляд справи на 25.11.2015.

25.11.2015 представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що заборгованість за договором транспортного засобу, укладеного між відповідачем та позивачем, а також твердження відповідача щодо виготовлення проектів і виконання зовнішніх інженерних мереж, розрахунки за яким не були здійснені позивачем, не стосуються предмету спору у даній справі, а доводи апелянта стосовно здійснених ним поліпшень орендованого приміщення не підтверджуються доказами, тим більше, що в п.7.1. договору оренди зазначено, що орендар зобов'язаний не здійснювати без письмової згоди орендодавця перебудову, добудову та перепланування об'єкта, що орендується, доказів надання такої згоди відповідачем не надано, також не подано доказів, що вказують на характер здійснених орендарем можливих невіддільних покращень.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. у відпустці, склад колегії суддів змінено. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 справу № 910/11562/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді: Майданевич А.Г., Гончаров С.А.

Ухвалою суду від 25.11.2015 розгляд справи відкладено на 21.12.2015.

18.12.2015 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 у зв'язку із виходом судді Лобаня О.І. з відпустки, а також формування постійного складу судових колегій сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді Майданевич А.Г., Лобань О.І. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 справу № 910/11562/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді Майданевич А.Г., Лобань О.І.

Ухвалою суду від 21.12.2015 розгляд справи відкладено на 25.01.2016.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука Р.В. на лікарняному розгляд справи не відбувся.

Ухвалою суду від 08.02.2016 розгляд справи призначено на 17.02.2016.

Представник позивача в судових засіданнях заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник апелянта в судові засідання не з'являвся, хоча про час та дату судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується неодноразовими клопотаннями про відкладення, які надходили від представника відповідача.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

23.07.2002 між ПАТ "НВП "Більшовик" (орендодавець, позивач) та ТОВ "Техенергобуд" (орендар, відповідач) укладено договір оренди за № ДО-08-2002, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу в тимчасове платне користування (оренду) наступну споруду: складське приміщення та постовий будинок загальною площею 776,1 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, провулок Чугуєвський, 21, а відповідач - прийняти об'єкт оренди та належним чином виконувати взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.6 об'єкт, що орендується, вважається переданим з моменту підписання акту здачі - приймання (п.3.6).

У разі відсутності акту здачі-приймання об'єкт вважається переданим з моменту підписання (розірвання) даного договору (п. 3.7 договору).

Додатковою угодою №3 від 04.01.2013 до Договору оренди №ДО-08-2002 від 23.07.2002, сторони погодили, що договір оренди закінчується 01.03.2014.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що якщо жодна сторона в термін 2 місяці до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, договір пролонгується ще на один рік.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.12.2013 за № 1594-33 про припинення дії договору та звільнення займаних площ.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірних висновків, що строк дії договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002 закінчився 01.03.2014.

06.02.2014 позивач надіслав відповідачу лист № 160-33 з вимогою повернути займане приміщення за адресою провулок Чугуєвський, 21.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач послався на той факт, що він не надавав своєї згоди на продовження терміну дії оренди спірного майна і, у зв'язку з цим, відповідач безпідставно займає спірне нежитлове приміщення, що і стало підставою звернення з відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін (п. 4 ст. 284 ГК України).

Підставою для припинення договору оренди відповідно до п. 2 ст. 291 ГК України є закінчення строку, на який його було укладено.

Апеляційним судом встановлено, що сторони не досягли згоди щодо продовження дії договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 291 ГК України).

Частиною 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Матеріалами справи підтверджується факт зайняття відповідачем приміщення на підставі договору найму (оренди), який припинив свою дію, тобто на момент вирішення спору між сторонами відсутні договірні відносини, а, отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо протиправного користування відповідачем нежитловим приміщенням - постовий будинок, загальною площею 776,1 кв. м., що розташование за адресою: м. Київ, провулок Чугуєвський, 21

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що в процесі оренди спірного складського приміщення площею 776,1 кв. м., розміщеного за адресою м. Київ, пров. Чугуївський, 21 відповідачем були виконані невід'ємні поліпшення зайнятого приміщення, вартість яких відповідно до умов договору має бути відшкодована при поверненні майна позивача, однак на момент винесення рішення суду позивач такого розрахунку з відповідачем не здійснив, чим порушив умови договору, а тому відсутні підстави для звільнення займаного приміщення.

Відповідно до п. 8.1 договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002 повернення орендодавцю об'єкта, що орендується, здійснюється двосторонньою комісією, яка складається із представників сторін.

Сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію та приступити до передавання об'єкта, що орендується, протягом 5 днів до моменту закінчення терміну оренди (п. 8.2 договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002).

Об'єкт, що орендується, повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем протягом 10 днів з моменту початку роботи двосторонньої комісії (п. 8.4 договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002).

Здійснені орендарем за згодою орендодавця окремі покращення об'єкта, що орендується, є власністю орендаря (п. 8.7 договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002).

У випадку, коли орендар здійснив за власний рахунок та за згодою орендодавця покращення, невіддільні без шкоди для об'єкту, що орендується, він не має право після припинення дії договору на відшкодування вартості цих покращень (п. 8.8 договору оренди від 23.07.2002 №ДО-08-2002).

Проте, відповідач не позбавлений права звернутися до відповідача на підставі встановлених норм чинного законодавства про відшкодування вартості здійсненого покращення займаного приміщення.

А в свою чергу, відсутність відшкодувань за покращення приміщення не є підставою для відмови у звільнені займаного приміщення у зв'язку з закінченням терміну для його користування.

Проаналізувавши вищевказані норми цивільного законодавства України та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що позовні вимоги обґрунтовано задоволені судом, оскільки згідно ст. 134 ГК України та ст. 314 ЦК України позивач, як власник, вправі вільно і безперешкодно володіти, користуватися та розпоряджатися спірним приміщенням.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" на рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2015 р. у справі № 910/11562/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2015 р. у справі № 910/11562/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/11562/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді А.Г. Майданевич

О.І. Лобань