РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016Справа №910/31110/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Партнер-Капітал", що діє від власного імені в інтересах та за рахунок пайового венчурного інвестиційного фонду "Інвестініціативи" недиверсифікованого виду закритого типу

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд"

2) публічного акціонерного товариства "Сбербанк "

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку

про визнання недійсним договорів купівлі-продажу цінних паперів

Представники сторін:

від позивача: Вернер А.І. - представник за довіреністю № б/н від 07.08.2015 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Талалуєва Н.В. - представник за довіреністю № 108 від 20.04.2015 року;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Партнер-Капітал", що діє від власного імені в інтересах та за рахунок пайового венчурного інвестиційного фонду "Інвестініціативи" недиверсифікованого виду закритого типу до товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Київінвестбуд", публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" визнання недійсними договорів купівлі-продажу цінних паперів №14622Д від 16.09.2008 року, №13947Д від 21.01.2008 року, №13726Д від 19.11.2007 року, №13831Д від 04.12.2007 року, що укладені між відповідачем 1 та відповідачем 2.

На думку позивача, спірні договори не відповідають ч.1 статті 203 ЦК України, оскільки вчинені з порушенням законодавства, не відповідають ч.5 статті 203 ЦК України, оскільки не спрямовані на реальне настання правових наслідків і є фіктивними на підставі статті 234 ЦК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.01.2016 року, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку.

29.12.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 1 подав клопотання про залучення до матеріалів справи, відзиву на позовну заяву.

11.01.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 2 подав заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 11.01.2016 року представник відповідача 2 заяви усне клопотання про зміну його найменування.

Представники позивача, відповідача 1, третьої особи не заперечували проти даної заяви.

Суд задовольнив клопотання відповідача 2, здійснив зміну найменування з публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" на публічне акціонерне товариство "Сбербанк".

Представник відповідача 2 заяви усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.

Представники позивача, відповідача 1, третьої особи не заперечували проти даного клопотання.

Представник позивача подав документи по справі на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2015 року та пояснення по справі.

Представник третьої особи подав документи на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2015 року.

Представник відповідача 2 частково виконав вимоги ухвали суду від 14.12.2015 року.

В судовому засіданні оголошено перерву до 02.02.2016 року.

В судове засідання 02.02.2016 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 11.01.2016 року, але 01.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2016 року задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 16.02.2016 року.

В судове засідання 16.02.2016 року представники відповідача 1 та третьої особи не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 02.02.2016 року та повідомленням про вручення поштового відправлення № 010 відповідно.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача 2 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

11.09.2007 року в газеті «Відомості Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку» №174 опубліковано Проспект емісії випуску облігацій товариства з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (далі - проспект емісії) відповідно до якого емітентом розміщувалося 3 048 828 іменних цільових облігацій серій - А, В, С, D, Е, F (далі - облігації) загальною номінальною вартістю 148 638 150,00грн.

Згідно п. 11.4 Проспекту емісії, фінансові ресурси залучені від розміщення цінних паперів в сумі 148 638 150,00 грн., будуть спрямовані на здійснення господарської діяльності емітента по фінансуванню будівництва 4-х секційного житлового комплексу по вул. Київський шлях 28, в м. Бориспіль, Київська обл. Земельні ділянки, на яких здійснюється будівництво житлового комплексу по вул. Київський шлях 28, в м. Бориспіль, Київська обл. належить ТОВ «Холдингова компанія Київінвестбуд» на підставі договорів оренди земельних ділянок.

Погашення емітованих цільових облігацій буде відбуватися за рахунок новозбудованих квадратних метрів, шляхом передачі у власність облігацій відповідних площ в новозбудованому 4-х секційному житловому комплексі по вул. Київський шлях 28, в м. Бориспіль, Київська обл..

Згідно п.11.6 Проспекту емісії емітент зобов'язується не використовувати кошти, залучених від розміщення облігацій, для формування і поповнення статуту капіталу емітента, а також для покриття своїх збитків від господарської діяльності.

Тобто, відповідачем 1 з метою забезпечення фінансування будівництва будинку було випущено 3 048 828 цільових облігацій (п. 11.7 Проспекту), загальною номінальною вартістю (на суму) 148 638 150,00грн., а вказана суму 148 638 150,00 грн. визначена як сума коштів, що необхідна для фінансування будівництва цього будинку і яка відповідає загальній вартості всіх 3 048 828 штук облігацій.

З метою здійснення емісії (випуску) вказаних облігацій у відповідності до Проспекту емісій відповідач 1 отримав у державній (на даний момент - національній) комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі -НКЦПФР) тимчасові свідоцтва про випуск облігацій відповідних серій, а саме:

- № 555/2/07-Т від 10.09.2007 про реєстрацію випуску облігацій серії А у кількості 853 090 штук на суму 36 256 320,00 грн.;

- № 556/2/07-Т від 10.09.2007 про реєстрацію випуску облігацій серії В у кількості 641 500 штук на суму 27 263 750,00 грн.;

- № 557/2/07-Т від 10.09.2007 про реєстрацію випуску облігацій серії С у кількості 643 510 штук на суму 27 349 175,00 грн.;

- № 558/2/07-Т від 10.09.2007 про реєстрацію випуску облігацій серії D у кількості 159 990 штук на суму 9 279 420,00 грн.;

- № 559/2/07-Т від 10.09.2007 про реєстрацію випуску облігацій серії Е у кількості 750 680 штук на суму 45 048 800,00 грн.;

- № 560/2/07-Т від 10.09.2007, про реєстрацію випуску облігацій серії F у кількості 58 штук на суму 3 448 680,00 грн.

Позивач, що є професійним учасником фондового ринку - компанією з управління активами та діє на підставі ліцензії НКЦПФР на здійснення діяльності з управління активами інституційних інвесторів - діяльності з управління і активами, з метою здійснення діяльності із спільного інвестування у процесі управління активами ПВІФ «Інвестініціативи» НВЗТ (згідно Регламенту Фонду та свідоцтва ЄДРІСІ Фонду) здійснював інвестування власних та залучених коштів у облігації відповідача 1, уклавши з ним договори купівлі-продажу цінних паперів як на первинному ринку (у процесі розміщення), так і на вторинному ринку (у процесі обігу) придбав у відповідача 1 вказані цінні папери, зокрема: договір купівлі-продажу цінних паперів :

- № 54-Б/01-В від 21.02.2008, предметом якого було придбання у відповідача 1 58 630 штук облігацій серії С;

- № 78-Б/01-В від 06.05.2008 - 7167 штук облігацій серії Е;

- № 91-Б/01-В від 26.06.2008 - 30 000 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/10-в від 28.01.2008 - 3 257 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/02-в від 05.11.2007 - 7333 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/03-в від 07.11.2007 - 12040 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/05-в від 09.11.2007 - 3612 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/04-в від 07.11.1007 - 15297 штук облігацій серії А;

- № 2/12-е/06-в від 09.11.2007 - 9 400 штук облігацій серії А;

- № 2/1/2-е/01-в від 25.10.2007 - 4300 штук облігацій серії А;

- № 2/1/2-е/11-в від 30.07.2008 - 3 штуки облігацій серії F;

- № 2/1/2-е/07-в від 12.11.2007 - 9282 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/08-в від 14.11.2007 - 15 469 штук облігацій серії Е;

- № 2/1/2-е/09-в від 15.11.2007 - 24 980 штук облігацій серії Е;

- № 97-Б/01-В від 15.07.2008 - 50 000 штук облігацій серії Е;

- № 44-Б/01-В від 09.01.2008 - 27 912 штук облігацій серії В;

- № 46-Б/01-В від 21.01.2008 - 18 497 штук облігацій серії А.

Факт вищезазначеного придбання облігацій підтверджується виписками про стан рахунку у цінних паперах позивача за період 2007-2008 років та виписок за більш пізній період, а також встановлений ухвалою господарського суду м. Києва від 25.06.2014 року по справі №910/615/14.

Відповідачем 1 на підставі п. 16 Проспекту оголошено дефолт по облігаціям, тобто неможливість виконувати зобов'язання, що виникають з Проспекту, у зв'язку з порушенням проти відповідача-1 справи про банкрутство, а саме: ухвалою господарського суду м. Києва від 24.02.2014р. за заявою ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було порушено провадження по справі №910/615/14 про банкрутство відповідача-1.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №910/615/14 затверджено реєстр вимог кредиторів відповідача-1, зокрема, серед яких суд визнав грошові вимоги позивача до відповідача-1 на суму 3 458 520,00 грн.

Як зазначено позивачем, з матеріалів справі №910/615/14 йому стало відомо, що дефолт по облігаціям відповідача 1 виник не у зв'язку з об'єктивними обставинами, що спричиняють дефолт емітента та є інвестиційними ризиками, а за наслідком вчинення між відповідачем -1 та відповідачем-2 правочинів на ринку цінних паперів, що мають ознаки фіктивності, наслідком чого стало те, що насправді, незважаючи ні на факт реєстрації відповідачем-1 звіту за наслідками розміщення облігацій та отримання свідоцтв про їх випуск, ні на факт розкриття відповідачем-1 регулярної (квартальної, річної) інформації та звіту про хід будівництва будинку, коштів, необхідних на фінансування будівництва будинку у відповідача 1 не було, оскільки 142 567 530,32 грн. із 148 638 150,00 грн. залучених відповідачем -1 коштів, необхідних для фінансування будівництва, були використані на цілі, жодним чином не пов'язані з зобов'язаннями відповідача за Проспектом, тобто - у порушення законодавства та Проспекту - були використані на покриття збитків від господарської діяльності відповідача -1,

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу цінних паперів №14622Д від 16.09.2008 року, №13947Д від 21.01.2008 року, №13726Д від 19.11.2007 року, №13831Д від 04.12.2007 року, що укладені між відповідачем 1 та відповідачем 2.

Відповідно до ч.3 статті 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції від 11.10.2013р.) цільові облігації - облігації, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі товарів та/або надання послуг відповідно до вимог, встановлених проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення), а також шляхом сплати коштів власнику таких облігацій у випадках та порядку, передбачених проспектом емісії облігацій (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Згідно з ч.1 статті 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Перехід права власності на облігації емітента до іншої особи не є підставою для звільнення емітента від виконання зобов'язань, що підтверджуються облігацією.

Згідно з п.п.15.2. Проспекту емісії, погашення облігацій їх власникам відбувається шляхом оформлення права власності на житлове та/або нежитлове приміщення/відповідної кількості квадратних метрів в залежності від кількості облігацій та/або паркомісця.

Отже, емітент цільових облігацій (відповідач-1) зобов'язаний перед власником облігацій (позивачем) виконати зобов'язання, передбачені Проспектом емісії, а саме, передати у власність позивачу відповідну площу житлових приміщень в житловому комплексі відповідно до кількості придбаних позивачем облігацій.

Відповідно до п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Відповідно до ч.1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Цією статтею визначено перелік способів судового захисту, одним із яких є визнання правочину недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до статті 215 ЦК України, що кореспондуються з положеннями ст. 207 ГК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Під час розміщення облігацій товариство з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (емітент) уклав договори купівлі-продажу цінних паперів (облігацій) з першим власником - закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (покупець), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сбербанк", а саме:

- договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні №13725Д від 19.11.2007 року, відповідно до умов якого емітент передав у власність покупця (відповідач-2), а покупець прийняв і оплатив пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія А, кількість - 848 790 штук) загальною вартістю 36 073 575,00грн., які покупець оплатив 19.11.2007р. в повному обсязі на рахунок емітента №30 в ЗАТ «Банк НРБ»;

- договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні №13830Д від 04.12.2007 року, відповідно до умов якого емітент передав у власність покупця (відповідач-2), а покупець прийняв і оплатив пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія В, кількість - 641 500 штук) загальною вартістю 27 263 750,00 грн., які покупець оплатив 04.12.2007р. в повному обсязі на рахунок емітента №30 в ЗАТ «Банк НРБ»;

- договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні №13946Д від 21.01.2008 року, відповідно до умов якого емітент передав у власність покупця (відповідач-2), а покупець прийняв і оплатив пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія С, кількість - 643 510 штук) загальною вартістю 27 349 175,00 грн., які покупець оплатив 21.01.2008р. в повному обсязі на рахунок емітента №30 в ЗАТ «Банк НРБ»;

- договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні №13970Д від 04.02.2008 року, відповідно до умов якого емітент передав у власність покупця (відповідач-2), а покупець прийняв і оплатив пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія D в кількості - 159 990 штук, серія Е в кількості - 653 232 штук) загальною вартістю 48 473 340,00грн., які покупець оплатив 04.02.2008р. в повному обсязі на рахунок емітента №30 в ЗАТ «Банк НРБ»;

- договір купівлі-продажу цінних паперів при первинному розміщенні №14621Д від 16.09.2008 року, відповідно до умов якого емітент передав у власність покупця (відповідач-2), а покупець прийняв і оплатив пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія F, кількість - 55 штук) загальною вартістю 3 270 300,00грн., які покупець оплатив 16.09.2008р. в повному обсязі на рахунок емітента №30 в ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Отже, за вказаними вище договорами купівлі-продажу, першим власником цінних паперів (облігацій) емітента стало ПАТ «Сбербанк».

Водночас, між емітентом (товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (емітент) та першим власником - закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (покупець) укладено договори купівлі-продажу цінних паперів, а саме:

- №13726Д від 19.11.2007 року, відповідно до якого відповідач 2 передав у власність відповідача 1 пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія А, кількість - 848 790 штук) загальною вартістю 36 107 526,60 грн.;

- №13831Д від 04.12.2007 року, відповідно до умов відповідач 2 передав у власність відповідача 1 пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія В, кількість - 641 500 штук) загальною вартістю 27 289 410,00 грн.;

- №13947Д від 21.01.2008 року, відповідно до умов якого умов відповідач 2 передав у власність відповідача 1 пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія С, кількість - 643 510 штук) загальною вартістю 27 374 915,40 грн.;

- №13971Д від 04.02.2008 року, відповідно до умов якого умов відповідач 2 передав у власність відповідача 1 пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія D в кількості - 159 990 штук, серія Е в кількості - 653 232 штук) загальною вартістю 48 522 133,32 грн.;

- №14622Д від 16.09.2008 року, відповідно до умов якого умов відповідач 2 передав у власність відповідача 1 пакет цінних паперів (іменні цільові облігації, серія F, кількість - 55 штук) загальною вартістю 3 273 545,00 грн.

Відповідно до абз.2 п.1 Розділу 1 «Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств та їх обігу» затвердженого Рішенням ДКЦПРФ №322 від 17.07.2003р. (далі - Положення) (в редакції від 03.11.2007р.), викуп облігацій - придбання емітентом у власників оплачених ними облігацій цього емітента, що здійснюється під час розміщення та/або обігу облігацій.

Виходячи з викладеного, за оспорюваними договорами купівлі-продажу цінних паперів, відповдіач-1 викупив у відповідача-2 пакети власних цінних паперів, сплативши на користь відповідача-2 загальну суму 142 567 530,32 грн.

Згідно з ч.4 статті 30 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції від 23.02.2006 р.) у проспекті емісії цінних паперів мають міститися інші відомості, передбачені цим та іншими законами, що визначають особливості відкритого (публічного) розміщення певних видів цінних паперів, та/або нормативно-правовими актами Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до абз.11 п.1 Розділу 1, п.п.4.5. п.4 Глави 1 та п.п.9 п.1.4. Глави 2 Розділу 2 Положення, можливість викупу емітентом власних цінних паперів та інформація про умови такого викупу має міститися у Проспекті емісії облігацій.

Пунктом 14 Проспекту емісії передбачено, що викуп облігацій емітентом (ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд») не передбачено.

Таким чином, оспорювані договори купівлі-продажу цінних паперів укладені з порушенням 4.4 статті 30 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції від 23.02.2006р.), абз.11 п.1 Розділу 1, п.п.4.5. п.4 Глави 1 та п.п.9 п.1.4. Глави 2 Розділу 2 «Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств та їх обігу» затвердженого Рішенням ДКЦПРФ №322 від 17.07.2003р. (в редакції, чинній на момент укладання договорів) та п.14 Проспекту емісії випуску облігацій ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд».

Відповідно до абз.10 ч.1 статті 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», обіг цінних паперів - вчинення правочинів пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами, за винятком договорів, що укладаються під час розміщення цінних паперів.

Отже, під час розміщення цінних паперів передбачена можливість відчуження цінних паперів емітентом або андеррайтером лише першому власнику, а вчинення інших правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери (в тому числі, договорів купівлі- продажу) здійснюється тільки під час обігу цінних паперів.

Відповідно до п.7 статті 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» обіг облігацій дозволяється після реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення облігацій та видачі свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій.

З матеріалів справи вбачається, що Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд»: серії А видане 28.11.2007 року; серії В видане 07.12.2007 року; серії С видане 29.01.2008 року; серії D та Е видане 19.02.2008 року; серії F видане 22.09.2008 року.

Отже, вчинення правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери (в тому числі, договорів купівлі-продажу), було можливим тільки після видачі Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій відповідної серії.

Однак, всі оспорювані договори купівлі-продажу цінних паперів були укладені до моменту видачі Свідоцтв про реєстрацію випуску облігацій відповідної серії.

Таким чином, оспорювані договори купівлі-продажу цінних паперів укладені з порушенням абз.10 ч.1 статті 1, п.7 ст.7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Відповідно до п.п.4 п.4.3. Глави 1 та п.п.5 п.1.4. Глави 2 Розділу 2 Положення рішення про відкрите (публічне) розміщення облігацій та Проспект емісії облігацій, щодо яких прийнято рішення про відкрите (публічне) розміщення мають містити, зокрема, таку інформацію: мета емісії облігацій (напрями використання /із зазначенням конкретних обсягів/ фінансових ресурсів, залучених від продажу облігацій; джерела погашення та виплати доходу за облігаціями; зобов'язання емітента щодо невикористання коштів, залучених від розміщення облігацій, для формування і поповнення статутного капіталу емітента, а також для покриття його збитків від господарської діяльності).

Згідно з п.п.11.4. Проспекту емісії, фінансові ресурси залучені від розміщення цінних паперів в сумі 148 638 150,00грн. будуть спрямовані на здійснення господарської діяльності емітента по фінансуванню будівництва 4-х секційного житлового комплексу по вул. Київський шлях 28, в м. Бориспіль, Київської області.

Таким чином, здійснивши викуп власних облігацій за оспорюваними договорами купівлі-продажу цінних паперів, емітент (відповідач-1) змінив мету використання фінансових ресурсів, залучених від продажу облігацій під час розміщення, а саме, направив грошові кошти в розмірі 142 567 530,32 грн. не на фінансування будівництва житлового комплексу, а на неправомірний викуп власних облігацій.

Оскільки, оспорювані договори купівлі-продажу цінних паперів укладені з порушенням законодавчих актів України та не відповідають Проспекту емісії випуску облігацій, тому суд прийшов до висновку про те, що заявлені вимоги позивача щодо визнання недійними договорів купівлі-продажу цінних паперів №14622Д від 16.09.2008 року, №13947Д від 21.01.2008 року, №13726Д від 19.11.2007 року, №13831Д від 04.12.2007 року, що укладені між відповідачем 1 та відповідачем 2 підлягають задоволенню.

Щодо заявленої вимоги відповідача 2, про застосування строку позовної давності до вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу цінних паперів, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 статті 267 ЦК України слив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року, щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України, з урахуванням водночас наведеного в підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.2011 N 4176-VI). Для окремих видів вимог законом встановлюється й спеціальна позовна давність, наприклад, статтею 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Перебіг позовної давності починається, за загальним правилом, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Оскільки, як встановлено судом про існування спірних договорів позивач дізнався в лютому 2015 року після ознайомлення з матеріалами справи №910/615/14 про банкрутство ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд», а тому позивачем не пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1. ст..33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №13726Д від 19.11.2007 року, укладений між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 46, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Вавілових, будинок 9, ).

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №13831Д від 04.12.2007 року, укладений між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 46, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Вавілових, будинок 9, ).

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №13947Д від 21.01.2008 року, укладений між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 46, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Вавілових, будинок 9, ).

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів №13971Д від 04.02.2008 року, укладений між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 46, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Вавілових, будинок 9, ).

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів 14622Д від 16.09.2008 року, укладений між закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 46, ) та товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Вавілових, будинок 9, ).

7. Стягнути з товариством з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Київінвестбуд» (04060, м. Київ, вул. Вавілових, будинок 9, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Партнер-Капітал", що діє від власного імені в інтересах та за рахунок пайового венчурного інвестиційного фонду "Інвестініціативи" недиверсифікованого виду закритого типу (04655, м. Київ, вул. Полярна, 20, літ. А, поверх 1, оф. №5, ) судовий збір в розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

8. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 46, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів "Фінансова компанія "Партнер-Капітал", що діє від власного імені в інтересах та за рахунок пайового венчурного інвестиційного фонду "Інвестініціативи" недиверсифікованого виду закритого типу (04655, м. Київ, вул. Полярна, 20, літ. А, поверх 1, оф. №5, ) судовий збір в розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

9. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 09.03.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий