донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

23.02.2016 справа №12/192/09

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіМартюхіна Н.О. Агапова О.Л., Малашкевича С.А.
від скаржника: від боржника: від кредитора: розглянувши апеляційну скаргу не з'явився не з'явився не з'явився Фізичної особи ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від05 січня 2016 р.
у справі№ 12/192/09 (суддя Черкаський В.І.)
за заявоюКредитної спілки "Буковинський альянс", м. Чернівці
до боржникаКредитної спілки "Меотида", м. Приморськ Запорізької області
пробанкрутство

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 року у задоволені заяви ОСОБА_4 (вх..09-06/170 від 05.01.2015 року) - відмовлено.

Ухвала суду від 05.01.16р. обгрунтована тим, що на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 02.11.10 року № 12/192/09 громадянину ОСОБА_4 вже видавалась довідка про повернення з Державного бюджету України суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 196 грн., як зайво сплачена, яка повністю відповідала вимогам встановленим на той час діючого Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених Постановою КМУ № 1258 від 21.12.05р. У зв'язку з чим, у суду відсутні підстави для винесення іншої окремої ухвали про повернення суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки це питання вже було вирішено судом та у відповідності до чинного на той момент законодавства.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, представник комітету кредиторів - голова Комітету кредиторів ОСОБА_4 звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 року по справі № 12/192/09 про відмову у прийнятті ухвали щодо повернення з Держаного бюджету України 196 грн. зайво сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, та прийняти ухвалу про повернення з Держаного бюджету України 196 грн. зайво сплачених у якості витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали були проігноровані п.5 ч.2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, п.13 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ (затверджений постановою КМУ від 21.12.2005 №1258), ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції навів лише один аргумент, що надавалась довідка на повернення 196,00 грн., але у зазначеній довідці не вказано, що «Суд вирішив повернути ОСОБА_4 з державного бюджету України зайво сплачені у якості витрат на забезпечення судового процесу 196,00 грн.», що за твердженням Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізької області (лист № 15-08.3/681-11108 від 23.12.2015 року) не є правильно оформленою довідкою.

Апелянт вказує на те, що суд неправомірно видав довідку, оскільки повинен був видати ухвалу про повернення зайво сплаченої суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою від 08.02.2016р. апеляційна скарга була прийнята до провадження Донецьким апеляційним господарським судом.

23.02.2016 апелянт, боржник та кредитори у судове засідання апеляційної інстанції не з'явились. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце проведення судового засідання сторін по справі було повідомлено належним чином. Явка сторін у судові засідання апеляційної інстанції не була визнана обов'язковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

05.01.2016 року від заявника надійшла заява (вх.09-06/170 від 05.01.2015), згідно якої останній просить суд прийняти ухвалу про повернення йому з державногобюджету України 196,00 грн., як зайво сплачених за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що суд першої інстанції розглянувши 05.01.2016 року матеріали справи, заяву ОСОБА_4 (вх.09-06/170 від 05.01.2015), правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з того, що в резолютивній частині ухвали суду від 02.11.2010 № 12/192/09 було зобов'язано видати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приморському орендному виробничому управлінню житлово-комунального господарства, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10 довідки про повернення з Державного бюджету України суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 196,00 грн. як зайво сплаченої.

Пунктом 13 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 (який діяв на момент винесення ухвали суду від 02.11.10р. та видачі довідки) передбачено, що повернення коштів, внесених для оплати витрат, здійснюється у випадках та у розмірі, передбачених процесуальним законодавством, шляхом їх перерахування на рахунок платника, відкритий в установі банку, грошового переказу через іншу фінансову установу або відділення поштового зв'язку після звернення особи. Повернення зазначених коштів здійснюється у порядку, передбаченому для повернення державного мита.

Відповідно до ст. 47 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент винесення ухвали суду від 02.11.10р.) державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством. В рішенні, ухвалі, постанові чи довідці господарського суду зазначаються обставини, що є підставою для повного або часткового повернення державного мита.

Статтею 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" передбачено, що сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках:

1) внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством;

2) повернення заяви (скарги) або відмови в її прийнятті, а також відмови державних нотаріальних контор або виконавчих комітетів міських, селищних і сільських Рад народних депутатів у вчиненні нотаріальних дій;

3) припинення провадження у справі або залишення позову без розгляду, якщо справа не підлягає розглядові в суді чи в господарському суді, а також коли позов подано недієздатною особою;

4) скасування в установленому порядку рішення суду;

5) неприйняття Кабінетом Міністрів України у встановлені строки рішення про створення (реєстрацію) промислово-фінансової групи або зняття проекту створення промислово-фінансової групи з розгляду уповноваженою особою ініціаторів створення цієї промислово-фінансової групи;

6) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Повернення державного мита провадиться за умови, якщо заяву подано до відповідної установи, що справляє мито, протягом року з дня зарахування його до бюджету.

Так, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що на виконання вимог ухвали суду від 02.11.2010, відповідно до вимог Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого Постановою КМУ № 1258 від 21.12.2005 (яка діяла на момент видачі довідки), судом видано довідку про повернення з Державного бюджету України суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 196,00 грн. як зайво сплаченої ОСОБА_4.

Таким чином, судом першої інстанції було вирішено питання повернення зайво сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 196,00 грн. на користь ОСОБА_4 у відповідності до вимог та порядку чинного на той момент.

Тобто, у апелянта була можливість повернення з Державного бюджету України зайво сплачених у якості витрат на забезпечення судового процесу 196,00 грн. відповідно до виданої довідки у строки, порядок та спосіб встановлені діючим законодавством на момент винесення ухвали.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, на теперішній час у господарського суду першої інстанції відсутні підстави для винесення додаткової ухвали про повернення ОСОБА_4 суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 196,00 грн. як зайво сплаченої.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що ухвала господарського суду Запорізької області від 05.01.2016р. по справі № 12/192/09 винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Фізичної особи ОСОБА_4, м. Запоріжжя на ухвалу господарського Запорізької області від 05.01.2016р. по справі № 12/192/09 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_4, м. Запоріжжя на ухвалу господарського Запорізької області від 05.01.2016р. по справі № 12/192/09 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.01.2016р. по справі № 12/192/09залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

С.А. Малашкевич