ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2016 р. Справа № 924/113/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м.Хмельницький

до Приватного підприємства "С. Медіа-Центр" м. Хмельницький

про стягнення 6256грн. 21коп.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю від 04.01.2015р. №19/02

від відповідача не з'явився

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач в судове засідання 23.02.2016р. явку уповноваженого представника не забезпечив.

Копія ували суду від 11.02.2016р. направлена на адресу відповідача зазначену у позовній заяві та внесену до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України - м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 74, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернута до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач своїми процесуальними правами не скористався, наявні у матеріалах справи документи, за висновками суду, є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, відповідно до ст.75 ГПК України, за наявними в матеріалах справи доказами.

Суть спору

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" у позовній заяві та представник у судовому засіданні просять суд стягнути з Приватного підприємства "С. Медіа-Центр" 6256грн. 21коп. заборгованості по оплаті за спожиту у період з 01.09.2015р. по 01.01.2016р. теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог посилаються на неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання теплової енергії від 31.07.2007р. щодо оплати отриманих послуг. Наголошують, що позовні вимоги підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, договором, рахунками на оплату спожитої теплової енергії.

В судовому засіданні 23.02.2016р. представник позивача долучив до матеріалів справи довідку про розмір заборгованості на час розгляду справи, наказ Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" від 12.11.2015р. №147а та розрахунок нарахувань опалення, згідно якого розрахунок заборгованості здійснювався за метражем опалювальної площі, яка у жовтні складала 140,3 м2, а у листопаді - 111,6 м2.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, позовні вимоги по суті та за розміром не оспорив.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

31.07.2007р. між Міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" (енергопостачальна компанія) та Приватним підприємством "С. Медіа-Центр" (споживач) укладено договір на постачання теплової енергії № 1645/52, відповідно до п. 1.1 якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Кількість і обсяги теплової енергії визначаються в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною договору і поновлюється в залежності від зміни характеристики тепловикористовуючого об'єкта, виробничої діяльності споживача тощо (п. 2.1 договору).

Підпунктом 3.2.2 договору встановлений обов'язок споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. Натомість відповідно до п. п. 4.2.1 та п. п. 4.2.2 договору енергопостачальна організація зобов'язана забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах згідно з договором та повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом (п.5.1 договору). При відсутності приладів обліку або виході його з ладу кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається енергопостачальною організацією розрахунковим способом (п. 5.5 договору).

У розділі 6 договору сторони передбачили наступний порядок розрахунків. Так, розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: - попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; - остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 7.2.3 договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін. Доказів про припинення договору суду не подано.

В додатку № 1 до договору сторони встановили, що розрахунок вартості послуг опалення відбувається по розміру площі опалення, яка становить 140,3 м2 по тарифу в розмірі 4,43грн. Додаток № 1 підписаний представниками та скріплений відтисками печаток сторін.

Згідно з п. п. 1.1 та 1.3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1393 від 30.04.2015р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" установлено для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) тариф на теплову енергію - 1318,89 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 1294,85 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії 22,99 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії 1,05 грн/Гкал (без ПДВ).

Згідно з п. 26 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2690 від 29.10.2015р. " Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП" внесено зміни до постанови комісії від 30.04.2015р. № 1393: у пункті 1 цифри "1318,89", "1294,85" замінено відповідно цифрами "1270,03", "1245,99".

12.11.2015р. наказом МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" №147а, згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 12.11.2015р. № 803 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 09.10.2015р. №728 "Про початок опалювального сезону 2015-2016 р.р." внесено зміни в наказ від 09.10.2015р. №137 "Про початок опалювального сезону 2015-2016 р.р." та викладено пункт 2 наказу в новій редакції: "Розпочати опалювальний сезон житлового фонду та всіх інших споживачів з 09.10.2015р.".

Протягом жовтня 2015-грудня 2015р. позивачем надано відповідачу послуги теплопостачання та виставлено рахунок №52 від 04.11.2015р. з нарахуваннями за жовтень 2015р. в розмірі 2950грн. 40коп. за опалення 140,3м2 опалювальної площі, рахунок №52 від 04.12.2015р. з нарахуваннями за листопад 2015р. в розмірі 3305грн. 81коп. за опалення 111,6м2 опалювальної площі.

Згідно розрахунку нарахувань за опалення розрахунок вартості опалення проведено за формулою виходячи із опалювальної площі приміщення, кількості днів опалювального періоду та вартості 1 Гкал теплової енергії. У розрахунку за жовтень використано 23 дні опалювального періоду (оскільки опалювальний сезон розпочато з 09.10.2015р.) та розмір площі 140,3кв.м., у розрахунку за листопад використано 30 днів опалювального періоду та розмір опалювальної площі 111,6кв.м. (зменшення розміру опалювальної площі відбулось у зв'язку з відключенням однієї батареї).

Згідно акту від 02.12.2015р. комісія Житлово-комунальної контори "Будівельник" демонтовано радіатори в кількості 5шт.

Відповідач надані у жовтні-листопаді 2015р. послуги теплопостачання не оплатив, утворивши борг в сумі 6256грн. 21коп.

Згідно довідки Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" про стан заборгованості споживача по тепловій енергії, заборгованість відповідача станом на 01.01.2016р. за період з 01.09.2015р. по 01.01.2016р. становить 6256грн. 21коп. Станом на 23.02.2016р. відповідачем оплати не здійснювались.

У зв'язку із несплатою відповідачем послуг з теплопостачання, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 6256грн. 21коп. заборгованості по оплаті за спожиту у період з 01.09.2015р. по 01.01.2016р. теплову енергію.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії №1645/52 від 31.07.2007р.

Відповідно ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Аналогічні положення містить ст. 275 ГК України.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що у період жовтень-грудень 2015р. позивачем надано відповідачу послуги з теплопостачання, а саме: за жовтень 2015р. на суму 2950грн. 40коп. за опалення 140,3м2 опалювальної площі та за листопад 2015р. на суму 3305грн. 81коп. за опалення 111,6м2 опалювальної площі.

Відповідач взятих на себе зобов'язань щодо оплати отриманих послуг з теплопостачання не виконав, утворивши заборгованість в сумі 6256грн. 21коп.

Розмір наданих послуг підтверджується доданим позивачем до матеріалів справи розрахунком нарахувань за опалення за жовтень-листопад 2015 року, який здійснений з урахуванням постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1393 від 30.04.2015р. та № 2690 від 29.10.2015р.

Факт прострочення виконання зобов'язань підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачем не подано доказів оплати заборгованості в сумі 6256грн. 21коп., а також не спростовано факту отримання послуг на зазначену суму за вказаний період.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 6256грн. 21коп. за спожиту у період протягом жовтня - грудня 2015р. теплову енергію є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький до Приватного підприємства "С. Медіа-Центр" м. Хмельницький про стягнення 6256грн. 21коп. задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "С. Медіа-Центр" (м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 74, код 30788396) на користь Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м.Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, код 03356571) 6256грн. 21коп. (шість тисяч двісті п'ятдесят шість гривень 21коп.) боргу та 1378грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.02.2016р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу простим (м. Хмельницький, вул. Пересипкіна,5);

3 - відповідачу рекомендованим з повідомленням (м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 74).