КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Справа№ 911/3532/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача не з'явився,

від відповідача не з'явився,

від третьої особи 1 Яковлєв О.І., дов. від 07.12.2015 №119/2012,

від третьої особи 2 Дяченко С.В., дов. від 05.02.2016 №25/2/37-Д,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2015 (підписане 09.11.2015)

у справі №911/3532/15 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-освітній центр «Сциендум Ест»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

2. Державна фінансова інспекція України

про стягнення 58 000,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» в собі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго», або позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-освітній центр «Сциендум Ест» (далі - ТОВ «НОЦ «Сциендум Ест», або відповідач) про стягнення 58 000,04 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.10.2015 у справі №911/3532/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення. Посилання позивача на акт ревізії 18.10.2013 №05-21/259 Державної фінансової інспекції України, яким виявлено зайво витрачені кошти, суд першої інстанції визнав безпідставним та таким, що не вливає на умови укладеного між сторонами правочину і не може їх змінювати.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, є суперечливими з огляду на встановлені під час ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «НЕК «Укренерго» та його відокремлених підрозділів за період з 01.07.2011 по 30.06.2013 Державною фінансовою інспекцією України порушення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 колегією суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), судді Скрипка І.М., Куксов В.В. відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 27.01.2016.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 №09-52/83/16 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50, пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 911/3532/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Гончарова С.А. у відпустці.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №911/3532/15 визначено колегію суддів у складі: Рябуха В.І. (головуючий), судді Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 вказаною вище колегією суддів прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та призначено її до розгляду на 02.03.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення позивача та учасників судового процесу про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 04.02.2016) - 08.02.2016 (позивачу та третім особам), долучені до матеріалів справи.

Доказом належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи є роздрукована сторінка з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (kia.arbitr.gov.ua), на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначено дату розміщення інформації, прізвище та ініціали головуючої судді, у провадженні якої знаходиться відповідна справа.

У судовому засіданні 02.03.2016 представники третіх осіб підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2015 скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та час його проведення повідомлені належним чином.

Враховуючи, що ДП «НЕК «Укренерго» та ТОВ «НОЦ «Сциендум Ест» належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дозволяють розглянути апеляційну скаргу без їх участі, з метою дотримання вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на думку колегії суддів, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно із ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2012 між ДП «НЕК «Укренерго» в особі відособленої структурної одиниці Північної електроенергетичної системи (покупець) та ТОВ «НОЦ «Сциендум Ест» (постачальник) укладено договір поставки № 120-36-КП-12 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується у 2012 році поставити покупцеві товар, зазначений в пункті 1.2 договору та специфікації (додаток № 1 до договору), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити зазначений товар.

Найменування товару - корпуси автомобілів (товар). Номенклатура, асортимент та кількість товару зазначені в специфікації (додаток № 1 до договору) (п.1.2 договору).

Ціна договору становить: 220 833,35 грн, крім того ПДВ 20% - 44 166,65 грн. Загальна сума з ПДВ: 265 000 грн (п.3.1 договору).

Згідно з п.10.1 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.13.2013, окрім гарантійних зобов'язань, які діють до повного їх виконання.

У додатку №2 до договору визначено порядок приймання товару, гарантійні зобов'язання.

13.08.2012 між покупцем та постачальником укладено додаткову угоду №1 до договору, якою, зокрема, внесено зміни до п.3.1 договору та викладено його в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 219 166,70 грн, крім того ПДВ 20% - 43 833,34 грн. Загальна сума з ПДВ: 263 000,04 грн».

У додатку №1 до договору (специфікація) наведено найменування товару (тип): кузов УАЗ 2206 І комплектності, (11 мест), кузов УАЗ 3909 І комплектності, платформа в зборі КАМАЗ 5320-8500010; кількість - по 1 шт кожного, вартість: 109 583,35 грн (перші дві одиниці), 1 666,65 грн (третя одиниця товару) та їх загальну вартість 265 000 грн.

У додатку №1 до додаткової угоди №1 до договору визначено найменування товару (тип): кузов УАЗ 2206 І комплектності, (11 мест), кузов УАЗ 3909 І комплектності, кількість - по 1 шт кожного, вартість: 109 583,35 грн (за кожну одиницю) та їх загальну вартість 263 000,04 грн.

Відтак, між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору поставки.

Як встановлено судом першої інстанції, товар за договором відповідачем поставлений у повному обсязі, всього на суму 263 000,04 грн, а позивачем вказаний товар прийнятий та оплачений.

Факт оплати товару підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень від 23.05.2012 №1048 на суму 79 500 грн, від 05.09.2012 №2278 на суму 183 500,04 грн (а.с.30, 31).

Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За твердженнями третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, відповідно до п.2.9 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІІ квартал 2013 року було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «НЕК «Укренерго» за період з 01.07.2011 по 30.06.2013.

За результатами ревізії складено акт 18.10.2013 №05-21/259, згідно з яким встановлено порушення фінансово-господарської діяльності ДП «НЕК «Укренерго».

Перевіркою, зокрема, встановлено «…при здійсненні закупівлі товарів у ТОВ «НОЦ «Сциендум Ест» через проведення торів з порушенням вимог п.3 ч.1 ст.29, ч.1 ст.30 Закону №2289, вимог ч.2 р.IV Типового положення про комітет конкурсних торгів, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 26.07.2010 №916 зайво витрачено грошові кошти на загальну суму 58 000,04 грн. У зв'язку з чим стягнути з ТОВ «НОЦ «Сциендум Ест» 58 000,04 грн відповідно до вимог ст.ст.22, 623 ЦК України, у тому числі, шляхом проведення претензійно-позовної роботи щодо забезпечення у повному обсязі стягнення зазначеної суми…».

Частинами 1, 2 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності з приписами ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ст.225 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Враховуючи предмет спору, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

У п.3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі - Порядок) зазначено, що акт ревізії це документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Згідно з п.50 Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Частина 2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачає, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті (ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право, в тому числі, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Однак, за висновками колегії суддів, виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 №3-69гс12.

Відтак, встановлення контролюючим органом в ході перевірки фінансово-господарської діяльності ДП «НЕК «Укренерго» завищення вартості отриманого товару, за умови його оплати позивачем у розмірі, встановленому договором, не може бути підставою для стягнення з відповідача збитків у розмірі завищеної суми.

Позивачем не доведена протиправна поведінка відповідача у вигляді порушення умов договору, зокрема, в частині встановленої ціни, як і не доведене настання реальних збитків позивача, тобто витрат які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ч.2 ст. 22 ЦК України).

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У той же час, як вірно встановлено судом першої інстанції, виявлені під час ревізії порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 13.10.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення, а рішення Господарського Київської області від 13.10.2015 у справі №911/3532/15 - без змін.

2. Матеріали справи №911/3532/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій