РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа № 924/1780/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ДП "Шелі" на рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.15 р. у справі № 924/1780/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектоніка"

до Дочірнього підприємства "Шелі"

про стягнення 317060,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015 року у справі № 924/1780/15 (суддя Виноградова В.В.) позов задоволено. Стягнуто з дочірнього підприємства "Шелі", м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, буд. 122 (код 35125413) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектоніка", м. Хмельницький, вул. П.Мирного, буд. 7 (код 34669600) 300410,63 грн. (триста тисяч чотириста десять гривень 63 коп.) інфляційних втрат, 16649,71 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сорок дев'ять гривень 71 коп.) 3% річних, 4755,91 грн. (чотири тисячі сімсот п'ятдесят п'ять гривень 91 коп.) витрат з оплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ДП "Шелі" подав апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що стягнення інфляційних та трьох процентів річних відбувається не на підставі рішення господарського суду Хмельницької області у справі № 924/325/14 від 12.03.15 р., а виключно на підставі договору генерального підряду від 09.03.2011 року. Вказує, що сторонами в договорі чітко встановлено термін оплати робіт за договором, а саме: на протязі трьох банківських днів з дня підписання актів КБ-2, КБ-3 та актів прийому-передачі виконаних робіт. Відтак вважає, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних повинно бути здійснено за кожним актом приймання-передачі виконаних робіт. Пояснює, що такий порядок обчислення інфляційних втрат та трьох процентів річних є необхідним, оскільки за частиною зобов'язань, встановлених окремими актами приймання-передачі виконаних робіт, позивач відмовився від стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат в повному обсязі. Стверджує, що зроблений судом в оскаржуваному Рішенні розрахунок заборгованості та нарахування індексу інфляції і трьох процентів річних не відповідають розрахунку, які містяться в додаткових письмових поясненнях, що неодноразово подавались Позивачем. Зазначає, що ТОВ "Архітектоніка" підтвердило факт належного виконання ДП "Шелі" рішення господарського суду Хмельницької області у справі №924/325/14 від 12.03.2015 р. Вказане рішення суду було виконане 11.09.2015 р., згідно з платіжним дорученням №1858 від 11.09.2015 р., а не 18.09.2015 р., як вказано в позові. Вважає, що позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати та три проценти річних за 11 та 12 вересня 2013 р., оскільки рішення фактично було виконане 11.09.2015р. Стверджує, що неможливо достеменно встановити дійсний розмір заборгованості та на підставі яких саме неоплачених актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2 дана заборгованість виникла. Тому будь-який розрахунок позивача на необґрунтовану суму боргу не може вважатись арифметично правильним. Звертає увагу, що додаткові пояснення позивача від 17.12.2015р. та 21.12.2015р. є фактично заявами про зміну підстав позову, оскільки позивачем змінюється розмір заборгованості, на яку нараховуються інфляційні втрати та три відсотки річних, змінюється періоди розрахунку заборгованості, тобто змінюються обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача. Просить апеляційну скаргу задоволити, а рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015 року у справі № 924/1780/15 скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу в стягненні з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, на заборгованість згідно договору генерального підряду від 09.03.2011р., яка виникла до вересня 2012 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив. Зокрема зазначив, що рішенням суду по справі № 924/325/14 від 12.03.2015 р. з відповідача був стягнутий наявний борг в сумі 540190 грн., інфляційні втрати та 3% річних за період грудень 2013р. - серпень 2014р. З огляду на вищезазначене та те, що борг ДП "Шелі" було сплачено, лише 17.09.2015 року, то ТОВ "Архітектоніка" має законні підстави для нарахування до стягнення 3% річних за період з 01.09.2014 р. по 12.09.2015 р. та інфляційних витрат за період з 01.09.2014 р. по 01.07.2015 р. застосовуючи ст. 625 ЦК України. Просить рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015 року у справі № 924/1780/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали викладені у відзиві заперечення.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015 року у справі № 924/1780/15 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2011р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Архітектоніка (генеральний підрядник) та дочірнім підприємством „Шелі (замовник) укладено договір генерального підряду (далі - договір), згідно з пунктом 1.1 якого генеральний підрядник зобовязується за завданням замовника виконати комплекс будівельно-монтажних робіт по реконструкції будівлі майстерні центральної садиби, торгового центру, будівлі майстерні з добудовою під фізкультурно-оздоровчий комплекс з плавальними басейнами для оздоровчого плавання та ігор (аквапарк) та автопаркінгом до 100 автомобілів та надбудовою над торговим центром та будівлею майстерні мансардного поверху під службові приміщення по вул. Кам'янецькій, 122 в м. Хмельницький, передбачені проектно-кошторисною документацією та завданням замовника, як власними силами, так і з залученням субпідрядних організацій, а замовник зобовязується прийняти та оплатити ці роботи згідно з договірною ціною (додаток до договору №1).

Порядок передання, прийняття робіт та їх оплати сторони передбачили у п. 2.2 та розділі 5 вказаного вище договору, між іншим, здача робіт, виконаних безпосередньо генеральним підрядником та приймання їх результатів замовником оформлюється актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін (при необхідності - за участю проектної організації) протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного завершення робіт (п. 2.2 договору).

Згідно з п. п. 5.5-5.8 договору оплата за виконані безпосередньо генеральним підрядником та субпідрядними організаціями роботи проводиться в розмірі 75% від поданих генеральним підрядником актів виконаних робіт за місяць, решта 25% оплати проводиться при розрахунку та оплаті останнього етапу робіт. Сторони домовилися, що загальна сума щомісячних недоплат замовником генпідряднику на протязі терміну виконання робіт (25%) на момент оплати останнього етапу робіт не повинна перевищувати 500000,00 грн. Оплата вартості останнього етапу виконаних робіт генеральним підрядником проводиться після виконання всього обсягу робіт, передбачених п. 2.1. даного договору, після прийняття їх робочою комісією, в склад якої входять представники замовника, генерального підрядника, проектної організації, але не пізніше ніж через 5 днів після підписання акта виконаних робіт КБ-2. КБ-3.

Також, сторони передбачили те, що оплата проводиться шляхом перерахунку коштів замовника генпідряднику на протязі трьох банківських днів, з дня підписання актів КБ-2, КБ-3, та актів прийому-передачі виконаних робіт, крім випадків, передбачених п. 5.7 даного договору. Якщо замовник не підписав документи про виконані роботи впродовж 3 банківських днів з дати передачі йому цих документів підрядником, та не надав письмову мотивовану відмову від підписання, то виконані роботи вважаються прийнятими відповідно до документів про виконані роботи, які підписані підрядником в односторонньому порядку. Підписання акта прийому-передачі представником замовника є підтвердженням відсутності претензій до генерального підрядника з його боку, крім претензій, які неможливо виявити відразу (приховані роботи, тощо).

На виконання умов договору між сторонами протягом 2011-2013 років було складено, підписано акти приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3 на загальну суму 4913596,21 грн. Відповідачем здійснювались оплати за виконані роботи.

Дані факти встановлені рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015 р. у справі №924/325/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Архітектоніка, м. Хмельницький до дочірнього підприємства „Шелі, м. Хмельницький про стягнення 1 070 190, 62 грн. - основного боргу, 144 095, 81 грн. інфляційних нарахувань, 25 948, 20 грн. - 3% річних, 864, 25 грн. штрафу (пені) та за зустрічним позовом дочірнього підприємства „Шелі, м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю „Архітектоніка, м. Хмельницький про стягнення збитків в розмірі 1162038,40 грн.

Зазначеним рішенням було частково задоволено первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю „Архітектоніка до дочірнього підприємства „Шелі про стягнення 1 070 190, 62 грн. основного боргу, 144 095, 81 грн. інфляційних нарахувань, 25 948, 20 грн. 3% річних, 864, 25 грн. пені. Стягнуто з дочірнього підприємства „Шелі на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Архітектоніка 540 190, 62 грн. основного боргу, 864, 35 грн. пені, 13 764, 74 грн. 3% річних, 72 784, 37 грн. інфляційних втрат, 13 152, 08 грн. витрат по оплаті судового збору, 3 920, 52 грн. витрат по оплаті судової експертизи. У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 500 000, 00 грн. основного боргу, 12 183, 46грн. 3% річних, 71 311, 44 грн. інфляційних втрат відмовлено. У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 30000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинено.

У зустрічному позові дочірнього підприємства „Шелі до товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектоніка" про стягнення збитків в розмірі 1 162 038, 40 грн. відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 р. рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015 р. у справі №924/325/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) - Дочірнього підприємства "Шелі" від 17.04.2015р. - без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2015 р. касаційну скаргу дочірнього підприємства "Шелі" залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 та рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015 у справі №924/325/14 без змін.

У рішенні встановлено, що відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт, платіжних документів, загальна сума заборгованості ДП „Шелі перед ТОВ „Архітектоніка становить 1 070 190, 99 грн. З врахуванням проведеної часткової оплати суми боргу, здійсненої під час розгляду справи, сума боргу склала 1 040 190, 90 грн. При цьому судом констатовано, що позивачем правомірно здійснено спрямування коштів, сплачених відповідачем без чіткого зазначення призначення платежу, на погашення боргу, який виник раніше.

Судом було встановлено, що обґрунтований розмір суми боргу на момент винесення рішення становить 540 190, 62 грн., тоді як обовязок сплатити 500 000, 00 грн. у ДП „Шелі настане після виконання всього обсягу робіт, передбачених п. 2.1. даного договору та після прийняття їх робочою комісією, в склад якої входять представники замовника, генерального підрядника, проектної організації.

Рішенням суду від 12.03.2015 у справі №924/325/14 було стягнуто з ДП „Шелі на користь ТОВ "Архітектоніка" 540 190, 62 грн. боргу, 13 764, 74 грн. 3% річних, 72 784, 37 грн. інфляційних втрат, нарахованих на борг в сумі 540190,62 грн. за період грудень 2013р. - серпень 2014р.

На виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015 у справі №924/325/14 17.08.2015 р. видано відповідні накази.

Як вбачається з поданої в матеріали справи виписки по особовому рахунку за 17.09.2015р., ТОВ "Шелі" сплатило позивачу 644 676, 68 грн. згідно з наказом господарського суду від 17.08.2015р. по справі №924/325/14.

Враховуючи встановлену рішенням господарського суду від 12.03.2015р. по справі № 924/325/14 заборгованість ТОВ "Шелі" по договору генерального підряду від 09.03.2011р. в сумі 540190,62 грн., яка сплачена 17.09.2015р., та стягнуті зазначеним рішенням суду 13764,74 грн. 3% річних, 72784,37 грн. інфляційних втрат, нарахованих на борг в сумі 540190,62 грн. за період грудень 2013р. - серпень 2014р., позивач звернувся до суду із позовом (враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 20.11.2015 р.) про стягнення з ТОВ "Шелі" 300410,63 грн. інфляційних втрат (за період вересень 2014 р. - червень 2015р.), 16649,71 грн. 3% річних (за період з 01.09.2014р. по 12.09.2015р.), нарахованих на борг в сумі 540190,62грн.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду даного спору дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015р. у справі №924/325/14, позивачем відповідно до договору генерального підряду від 09.03.2011р. було виконано будівельно-монтажні роботи протягом 2011-2013 років на загальну суму 4 913 596,21 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт. Відповідач повністю виконані роботи не оплатив. Судом було встановлено, що обґрунтований розмір суми боргу на момент винесення рішення становить 540 190, 62 грн. Відповідно рішенням суду від 12.03.2015 у справі №924/325/14 було стягнуто з ДП „Шелі на користь ТОВ "Архітектоніка" 540 190, 62 грн. боргу, 13 764, 74 грн. 3% річних, 72 784, 37 грн. інфляційних втрат, нарахованих на борг в сумі 540 190, 62 грн. за період грудень 2013р. - серпень 2014р.

З огляду на ст. 35 ГПК України, відповідно до яких обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погасив заборгованість, стягнуту рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015 р. у справі №924/325/14 в сумі 540 190, 62 грн., що відображено у виписці з банківського рахунку відповідача за 17.09.2015 р.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач звернувся до місцевого суду із вимогою стягнути з відповідача нараховані на прострочену суму основного боргу - 540190,62 грн. (стягнуту рішенням суду) 3 % річних в сумі 16650,00 грн. за період з 01.09.2014 р. по 12.09.2015 р. та інфляційних втрат в сумі 300410,65 грн. за період з 01.09.2014 р. по 01.07.2015 р.

Згідно ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення питання про стягнення основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу та сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою основного боргу, так і окремо від неї. Така правова позиція викладена у п. 5.1 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Місцевий суд вірно зазначив, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання зі сплати інфляційних та 3% річних з прийняттям судового рішення та не виключає відповідальності згідно зі ст. 625 ЦК України за порушення строків проведення розрахунків.

Крім того, у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 р. №41 передбачено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, що відображено, зокрема, у постанові від 05.12.2011 р. по справі №16/164 (2010)).

З огляду на зазначене вище, вбачається прострочення відповідачем виконання зобов'язання з оплати 540190,62 грн. основного боргу за договором генерального підряду від 09.03.2011р., стягнутого рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.03.2015 р. у справі №924/325/14, що у свою чергу, є підставою для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних нарахувань.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 12.03.2015 р. у справі №924/325/14 стягнуто з відповідача 13764,74 грн. 3% річних, 72784,37 грн. інфляційних втрат, нарахованих на борг в сумі 540190,62 грн. за період грудень 2013р. - серпень 2014р.

З огляду на вищезазначене та те, що борг відповідачем сплачено лише 17.09.2015 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача були підстави для нарахування відповідачу до стягнення 3 % річних за період з 01.09.2014 р. по 12.09.2015 р. та інфляційних втрат за період з 01.09.2014 р. по 01.07.2015 р.

Колегія суддів погоджується з розрахунком 3 % річних за період з 01.09.2014 р. по 12.09.2015 р. та інфляційних втрат за період з 01.09.2014 р. по 01.07.2015 р. (враховуючи заяву від 20.11.2015 р.), та вважає, що останні здійснено правомірно, в межах можливих нарахувань.

Твердження апелянта про виконання ним рішення суду від 12.03.2015 р. у справі №924/325/18 саме 11.09.2015 р. та, відповідно, неправомірне нарахування 3% річних та інфляційних втрат за 11 та 12 вересня 2015 р., спростовуються положеннями п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. №14, згідно з якими моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Наданою в матеріали справи випискою з особового рахунку позивача за 17.09.2015р. стверджується, що кошти в сумі 644676,68 грн., сплачені згідно з рішенням суду по справі №924/325/14, зараховані на рахунок позивача 17.09.2015р. Відтак, позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.09.2014р. за 375 днів до 12.09.2015р. (невключно).

Судом не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що зроблений судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні розрахунок заборгованості, нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних не відповідає розрахунку, який міститься в додаткових письмових поясненнях поданих позивачем. Колегія суддів відмічає, що місцевим господарським судом в даному випадку прийнято до уваги розрахунки, які викладено в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог від 20.11.2015 року. Зазначені розрахунки вчинено виходячи із встановлених рішенням суду по справі №924/325/14 обставинах та обчислені не з моменту складання актів виконаних робіт, а з моменту припинення нарахувань за попередній період, який досліджувався судами у вищевказаній справі.

Додатково судом відмічається, що місцевий господарський суд правомірно визнав безпідставними твердження апелянта про те, що у додаткових поясненнях позивач змінив підстави позову, оскільки зміст даних пояснень не містить таких відомостей.

Враховуючи вищезазначене, приписи ст. 33 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку, що позовні вимоги заявлені правомірно, обґрунтовані, підтверджені поданими доказами, а тому їх належить задовольнити.

Колегія суддів також не погоджується з твердженням апелянта про порушення місцевим судом його процесуальних прав у зв'язку з відхиленням клопотання про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У п. 3.16 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення 317060,34 грн., з яких 300410,63 грн. - інфляційні нарахування, 16649,71 грн. - 3% річних, нараховані на заборгованість в сумі 540190,62 грн., яка виникла у звязку з несвоєчасними розрахунками за виконані відповідно до договору генерального підряду від 09.03.2011 р. будівельно-монтажні роботи та стягнута згідно з рішенням господарського суду Хмельницької області по справі № 924/325/14.

Натомість предметом розгляду справи №924/1868/15, на яку посилався у своєму клопотанні відповідач, є розірвання договору генерального підряду від 09.03.2011 р.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не обґрунтовано, які саме обставини, що встановлює суд у справі №924/1868/15, впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДП "Шелі" від 11.01.2015р. №6 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 23.12.2015 року у справі № 924/1780/15 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.