ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 лютого 2016 р. Справа № 918/1363/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Рекорд"

про стягнення грошових коштів в сумі 7130,07 євро, що станом на 02.12.2015 р. становить 180 176 грн. 87 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 (довіреність №1183,1184 від 08.09.2015р.).

Від відповідача : ОСОБА_3 (довіреність №1 від 29.09.2014р.).

Суть спору: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Рекорд" про стягнення 7130,07 євро 3% річних за період з 01.01.2010р. по 10.06.2015р., що станом на 02.12.2015 р. становить 180 176 грн. 87 коп.

Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач з січня 2010 року по червень 2015 року безпідставно і протиправно користувався грошовими коштами належними ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс", тому просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Рекорд" 7130,07 євро 3% річних за період з 01.01.2010р. по 10.06.2015р.

Ухвалою суду від 04.12.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 17.12.2015р.

10.02.2016р. позивач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав клопотання, в якому просить суд при розгляді справи № 918/1363/15 здійснювати технічну фіксацію судового процесу.

Згідно абзацу 7 статті 81.1 Господарського процесуального кодексу України на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом дане клопотання задоволено.

Ухвалою суду від 17.12.2015р. розгляд справи відкладено на 12.01.2016р.

В судовому засіданні 12.01.2016р. оголошувалась перерва до 28.01.2016р.

28.01.2016р. відповідач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. Вказує, що строк позовної давності по вимозі про стягнення 3% річних за період з 01.01.2010р. по 16.12.2011р. минув. Зазначив, що позивач вже звертався з позовом про стягнення 3% річних в сумі 3927,64 євро за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р. Вказав, що 11.06.2015р. господарським судом Рівненської області було припинено провадження у справі №918/1797/14 у звязку з відмовою позивача від позову. Стверджує, що у відповідності до норм чинного законодавства повторне звернення до господарського суду зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається, просить суд відмовити у позові в повному обсязі.

За клопотанням відповідача в порядку ст. 69 ГПК України ухвалою суду від 13.01.2015р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 18.02.2016р.

В судовому засіданні 28.01.2016р. оголошувалась перерва до 18.02.2016р.

В судовому засіданні 18.02.2016р. представник позивач позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, а представник відповідача позовні вимоги заперечив за підстав вказаних у відзиві на позов та додаткових поясненнях.

За таких обставин, керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судом встановлено, що рішеннями господарського суду Рівненської області від 11.10.2011р. у справі №5019/1933/11 та від 01.03.2012р. у справі №5019/2785/11 встановлено, що 06 квітня 2007 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" (виробник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КОРЕКТЕС ЕНДЮСТРІЕЛЬ УРУНЛЕР ДИШ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ" (генеральний представник) укладено договір № 1 про генеральне комерційне представництво (надалі Договір), відповідно до умов якого генеральний представник отримує ексклюзивне право представляти інтереси виробника виключно на митній території Греції і Туреччини з метою реалізації торфу і продукції на основі торфу, вироблених виробником. Відповідно до п.3.3 Договору всі оплати по даному договору здійснюються на умовах 100 % попередньої оплати партії товару. Генеральний представник оплачує виробнику суму в розмірі 50 000,00 євро на протязі 5 банківських днів з моменту підписання даного договору в якості авансового платежу за товари, які будуть відвантажені виробником на адресу генерального представника у відповідності до даного договору (п.3.6 Договору). Відвантаження товарів здійснюється виробником в обумовлені сторонами строки на умовах, вказаних в додатках до даного договору (п.3.7 Договору). Так, у відповідності до умов Договору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КОРЕКТЕС ЕНДЮСТРІЕЛЬ УРУНЛЕР ДИШ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ" було перераховано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" грошові кошти у загальній сумі 49930,00 євро, що підтверджується банківськими виписками від 25.04.2007р. та від 04.05.2007р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" товар позивачу поставило не в повному обсязі. Всього поставлено товару на суму 6249,65 євро.

30 червня 2009 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" (виробник), ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" (новий генеральний представник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КОРЕКТЕС ЕНДЮСТРІЕЛЬ УРУНЛЕР ДИШ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕД ШІРКЕТІ" (попередній генеральний представник) було укладено Додаток № 2 "Угода про відступлення прав по договору до договору № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р. " (надалі Угода про відступлення), відповідно до якої попередній генеральний представник передає, а новий генеральний представник приймає права та обовязки генерального представника, які випливають з договору № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р.

Згідно з п.2 Угоди про відступлення сторони приймають, що сума невиконаних зобовязань по Договору від 06.04.2007р. зі сторони постачальника складає 43680,34 євро.

Відповідно до п.4 Угоди про відступлення дана Угода набирає чинності з дня підписання і діє до виконання сторонами обовязків по договору № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р.

Після укладення Угоди про відступлення від 30.06.2009р. до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" перейшли права кредитора у зобовязанні, що виникло у звязку з невиконанням ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" своїх обовязків за договором № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р.

02 липня 2009 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" (виробник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" (новий кредитор) було укладено Додаток № 3 Графік погашення заборгованості до договору № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р., згідно з яким сторони домовилися про припинення дії договору № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р. з моменту перерахування ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" заборгованості у сумі 43680,34 євро.

Відповідач в порушення Графіку погашення заборгованості борг у сумі 43680,34 євро ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" не повернув.

Рішеннями господарського суду Рівненської області від 11.10.2011р. у справі №5019/1933/11 та від 01.03.2012р. у справі №5019/2785/11 встановлено, що кредитором у зобовязанні, яке виникло у звязку з невиконанням ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" своїх обовязків за договором № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р., є ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" відповідно до Угоди про відступлення від 30.06.2009р. Таким чином, право вимоги повернення суми попередньої оплати 43680,34 євро перейшло до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс".

У відповідності до рішення господарського суду Рівненської області від 01.03.2012р. у справі №5019/2785/11 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Рекорд" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" суму боргу в розмірі 43680,34 євро.

Як вказує позивач, заборгованість у розмірі 43680,34 євро ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" була сплачена лише в червні 2015 року, у звязку з чим ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення 7130,07 євро 3% річних за період з 01.01.2010р. по 10.06.2015р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Додатком № 3 від 02.072009р. до договору № 1 про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р. сторони погодили графік погашення заборгованості, у відповідності до якого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" зобовязалось погасити заборгованість в сумі 43680,34 євро в терміни з вересня 2009 року по грудень 2009 року.

Пунктом 1.4. постанови пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону (див. також частину третю статті 343 ГК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" сплатило заборгованість в сумі 43680,34 євро в червні 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями №06 від 09.06.2015р. на суму 10 000,00 євро, №07 від 10.06.2015р. на суму 20 000,00 євро та №08 від 10.06.2015р. на суму 13 680,35 євро. При цьому, судом встановлено, що датою проведення банківських операцій по перерахуванню на рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" заборгованості є 12.06.2015р. та 15.06.2015р. відповідно, що підтверджується відбитками печаток банківської установи (а.с.79-81).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" 7130,07 євро 3% річних за період з 01.01.2010р. по 10.06.2015р.

Разом з тим, у відповідності до визначеного сторонами графіку, кінцевою датою погашення заборгованості в сумі 43680,34 євро є грудень 2009 року, таким чином строк позовної давності почав обліковуватись з 01.01.2010р.

У відповідності до рішення господарського суду Рівненської області від 01.03.2012р. у справі №5019/2785/11 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" 43680, 34 євро заборгованості. При цьому, звертаючись із позовом про стягнення заборгованості в сумі 43680,34 євро ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" не заявляло позовної вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Як свідчать матеріали справи, 15.12.2014р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" 3% річних в сумі 3927,64 євро за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р. Судом встановлено, що у даному позові ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" не заявляло вимоги про стягнення 3% річних за період з 01.01.2010р. по 16.12.2011р.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Cплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3 ст.267 ЦК України).

Згідно з п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз'яснено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

З урахуванням наведених норм, конкретних обставин справи господарський суд встановив, що строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення 2566,97 євро 3% річних нарахованих за період з 01.01.2010р. по 16.12.2011р. сплив 16.12.2014 року.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" звернулось із позовом до суду 03.12.2015р., тобто - після спливу позовної давності (загальної).

При цьому, господарським судом не приймається до уваги твердження позивача про переривання строку позовної давності, шляхом подачі позовів у справах №5019/2785/11 та №918/1797/14, оскільки у вказаних справах ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" не заявлялись позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 01.01.2010р. по 16.12.2011р.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач заявив про сплив позовної давності. Зокрема, в порядку ст.267 ЦК України відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення 3% річних нарахованих за період з 01.01.2010р. по 16.12.2011р. (а.с.44-46).

Отже, сплив строку позовної про стягнення 2566,97 євро 3% річних нарахованих за період з 01.01.2010р. по 16.12.2011р., є підставою для відмови у позові в цій частині згідно зі ст.ст. 267 ЦК України.

Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р. слід зазначити наступне.

З долученої до матеріалів копії позовної заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс", а також з Єдиного державного реєстру судових рішень України та автоматизованої системи документообігу діловодства господарського суду Рівненської області вбачається, що позивач у даній справі вже звертався із позовом про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" 3% річних в сумі 3927,64 євро за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р.

Так, ухвалою господарського суду Рівненської області від 15.12.2014р. у справі №918/1797/14 було порушено провадження у справі.

Судом встановлено, що 11.06.2015р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" подано до суду клопотання про відмову від позову, відповідно до змісту якого позивач просив суд відповідно до п. 4. ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинити провадження у справі у зв'язку з відмовою від позову.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.06.2015р. провадження у справі №918/1797/14 припинено на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Як вказано вище, ухвалою господарського суду від 11.06.2015р. провадження у справі №918/1797/14 припинено на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Дана ухвала позивачем оскаржена не була, тобто позивач не скористався своїм процесуальним правом на оскарження вказаної ухвали господарського суду, однак 03.12.2015р. повторно звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" про стягнення 7130,07 євро 3% річних в сумі за період з 01.01.2010р. по 10.06.2015р., тобто, в частині стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" 3% річних в сумі 3927,64 євро за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р., повторно звернувся до господарського суду зі спору між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав .

Доводи позивача про те, що у справі №918/1797/14 та у справі 918/1363/15 інший предмет спору, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не відповідають матеріалам справи. Матеріали справи свідчать, що як у даній справі, так і у справі №918/1797/14, предметом позову є стягнення 3% річних за неналежне виконання договору, а саме додатку №3 Графік погашення заборгованості від 02.07.2009р. до договору про генеральне комерційне представництво від 06.04.2007р., у відповідності до умов якого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" взяло на себе зобовязання погасити суму заборгованості в розмірі 43680,34 євро, тобто в даному випадку спір виник між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 927 євро 64 євроцентів 3% річних за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р. підлягає припиненню на підставі ч.2 ст. 80 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" погасило заборгованість в сумі 43680,34 євро в червні 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями №06 від 09.06.2015р., №07 від 10.06.2015р. та №08 від 10.06.2015р.. При цьому, датою проведення банківських операцій по перерахуванню на рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" заборгованості 12.06.2015р. та 15.06.2015р. відповідно

За таких обставин, поскільки має місце прострочення виконання грошового зобовязання, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" 3% річних у розмірі 7130,07 євро підлягає частковому задоволенню за період з 16.12.2014р. по 10.06.2015р., в сумі, яка за обрахунком суду складає 635 євро 46 євроцентів, що за курсом НБУ станом на 02.12.2015р. становить 16 058 грн. 07 коп.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно з ч.1 ст.49 ГПК України в сумі 240 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Рекорд" (34141, Рівненська обл., Дубровицький р-н, с. Селець, вул. Молодіжна, 16, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс" (місцезнаходження: АДРЕСА_1, єдиний ідентифікаційний код 114674729) 635 євро 46 євроцентів за період з 16.12.2014р. по 10.06.2015р., що за курсом НБУ станом на 02.12.2015р. становить 16 058 грн. 07 коп.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 927 євро 64 євроцентів 3% річних за період з 17.12.2011р. по 15.12.2014р. припинити.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею 23 лютого 2016р.

Суддя Горплюк А.М.