КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р. Справа№ 906/1271/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Горлов В.В. - довіреність № 67 від 12.02.2016;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014

у справі № 906/1271/14 (головуючий суддя: Пукшин Л.Г.)

за позовом Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про стягнення страхового відшкодування 97800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі №906/1271/14 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради страхове відшкодування у розмірі 94450 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1889 грн. 00 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось з апеляційною скаргою, у відповідності до якої просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 906/1271/14 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. До того ж, разом з апеляційною скаргою скаржником було подано клопотання на підставі ст. 38, 41 ГПК України про призначення автотоварознавчої експертизи.

Скарга мотивована тим, що господарським судом міста Києва не в повному обсязі були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також були порушені, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, оскільки судом безпідставно не взято до уваги ринкову вартість автомобіля у пошкодженому стані, яка складає 98 000 грн. та не призначено судову експертизу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 прийнято до розгляду апеляційну скаргу у справі № 906/1271/14. Розгляд апеляційної скарги призначений на 09.02.2015.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 призначено судову експертизу у справі № 906/1271/14 та зупинено апеляційне провадження до закінчення проведення судової експертизи.

06.04.2015 на адресу Київського апеляційного господарського суду від заступника директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Голікової Т.Д. надійшов лист від 23.03.2015, в якому просив суд забезпечити надання відповідних додаткових матеріалів до Київського НДІСЕ відповідно до вимог чинного законодавства України, та клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 апеляційне провадження поновлено. Розгляд клопотання судового експерта призначено на 20.04.2015.

17.04.2015 на адресу суду від позивача надійшла заява про неможливість надання транспортного засобу на огляд судового експерта у зв'язку із його розібранням та здачею на металобрухт.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи залишено без задоволення. Також, зазначеною ухвалою ухвалено провести судову експертизу призначену ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 у справі № 906/1271/14 за наявними в справі документами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 зупинено апеляційне провадження у справі № 906/1271/14 до закінчення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 у справі № 906/1271/14

22.05.2015 на адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 апеляційне провадження у справі № 906/1271/14 поновлено. Розгляд справи № 906/1271/14 призначено на 22.06.2015.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 призначено судову експертизу у справі № 906/1271/14 та зупинено апеляційне провадження до закінчення проведення судової експертизи.

11.09.2015 до Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 906/1271/14 з висновком № 12177/15-54 судової автотоварознавчої експертизи від 17.08.2015 по справі № 906/1271/14.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 апеляційне провадження у справі поновлено, призначено розгляд справи на 19.10.2015.

16.11.2015 представник позивача подав клопотання про виклик у судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В.В. для дачі пояснень по суті Висновку експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 12177/15-54 від 17.08.2015.

16.11.2015 позивач подав заперечення на апеляційну скаргу (з врахуванням висновку експерта), у яких заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що висновок експерта є неповним, ґрунтується на припущеннях і не може бути прийнятий як належний доказ.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 відкладено розгляд справи на 07.12.2015, за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору, а також викликано у судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В.В.

07.12.2015 представник відповідача та судовий експерт Матвеїв В.В. в судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 відкладено розгляд справи на 15.02.2016, за клопотанням представника позивача продовжено строк вирішення спору, а також викликано у судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В.В. для дачі пояснень.

25.01.2016 до суду надійшли письмові пояснення судового експерта Матвеїва В.В. щодо питань, викладених у клопотанні позивача.

15.02.2016 представник відповідача в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

15.02.2016 у судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

09.07.2013 року за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № А0332615 (далі - договір) відповідачем - Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" було застраховано автомобіль марки "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1, страхувальник та вигодонабувач - Житомирське обласне комунальне агролісогосподарське підприємство "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (позивач у справі). Строк дії договору з 10.07.2013 по 09.07.2014.

У пункті 2.1. Договору сторони домовились, що страхова сума при настанні страхового випадку становить 203 340,00 грн.

Пунктом 8.20 Договору визначено, що під знищенням ЗТЗ розуміється, що витрати на відновлювальний ремонт ЗТЗ дорівнюють або перевищують 70 % його дійсної вартості на дату настання страхового випадку.

Згідно з п. 14.3.2. Договору розмір страхового відшкодування визначається при знищенні ЗТЗ - як дійсна вартість ЗТЗ на дату настання страхового випадку, визначена згідно з Актом товарознавчого дослідження мінус дійсна вартість ЗТЗ у пошкодженому стані на дату настання страхового випадку, яка визначається на підставі висновку експерта оцінювача відповідно до Акту товарознавчого дослідження плюс документально підтверджена сума на компенсацію застрахованих витрат в межах розмірів, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.10 договору сторони визначили відшкодування витрат на евакуатор у розмірі 8 00,00 грн.

Згідно Довідки №9234629 про дорожньо-транспортну пригоду 20.07.2013 в м. Житомирі мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобіля марки "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу під керуванням ОСОБА_5 з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6 під його керуванням.

На підставі умов Договору позивач, як страхувальник, звернувся до відповідача, як страховика, із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту SL № 20742 від 21.08.2013 про оцінку колісного транспортного засобу "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1, ринкова вартість транспортного засобу на момент настання події становила 175 411,14 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування зносу становить 180 593,43 грн.

Відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 106 340,00 грн., за наступним розрахунком: 203 340,00 грн. (загальна страхова сума) - 97 800,00 грн. (вартість транспортного засобу у пошкодженому стані) + 800,00 грн. (відшкодування витрат на евакуацію), що підтверджується платіжним дорученням № 111680 від 24.12.2013 р.

Вартість транспортного засобу у пошкодженому стані відповідачем визначено на підставі довідки ЕК "Укравтоекспертиза" № 525 від 09.09.2013 року.

Позивач не погодився із сумою страхової виплати, посилаючись на те, що відповідачем завищено вартість транспортного засобу у пошкодженому стані, на підтвердження чого надав звіт № 141201/66-03, відповідно до якого вартість пошкодженого майна становить 3 350,00 грн., а тому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 94 450,00 грн.

При цьому позивач посилається на те, що відповідно п. 14.2.2 Договору страхування, розмір матеріального збитку (РМЗ) визначається: при знищенні ЗТЗ - як дійсна вартість ЗТЗ на дату настання страхового випадку.

Пунктами 14.3. 14.3.2. договору визначено, що розмір страхового відшкодування розраховується: при знищенні ЗТЗ на наступною формулою:

ССВ = (РМЗ х КП - ф - СОВЗЗ - ВЗ + ЗВ), але не більше ніж СС, де:

СВВ - це сума страхового відшкодування,

РМЗ - це розмір матеріального збитку,

КП - це коефіцієнт пропорційності,

Ф - це франишиза,

СОВВЗ - це суми отримані від осіб відповідальних за збитки,

ВЗ - це дійсна вартість ЗТЗ у пошкодженому стані на дату настання страхового випадку,

ЗВ - це документально підтверджена сума на компенсацію застрахованих витрат (евакуація).

Позивачем на підставі висновку № 141201/66-03 від 09.12.2014 року було визначено ринкову вартість утилізації КТЗ, що становить 3 350,00 грн., тому за зазначеною формулою, сума страхового відшкодування становить: ССВ = 203340.00 грн. х 1- 0 - 0 - 3 350 грн. + 800 грн. Тобто 200 790.00 грн.

Оскільки відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 106 340,00 грн., різниця (недосплачена сума), що підлягає стягненню з відповідача становить 94 450,00 грн. (200 790,00 грн. - 106 340,00 грн.).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 12177/15-54, яка проведена в ході апеляційного провадження, вартість транспортного засобу "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_1, у пошкодженому стані, станом на 20.07.2013 року складала 76 260,13 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, правовідносини за яким врегульовані параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України та Законом України "Про страхування".

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Так, відповідно до ч. 1 ст.354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні положення містяться у статті 979 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування наземного транспорту.

Згідно з положеннями ст. 989 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору № А0332615 від 09.07.2013 застраховано автомобіль марки "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.07.2013, застрахований автомобіль марки "Toyota Camry" отримав пошкодження, які відповідно до п. 8.20. Договору, підпадають під розуміння знищення транспортного засобу.

Умовами укладеного між сторонами договору, зокрема розділом 14, чітко визначено, що вартість транспортного засобу у пошкодженому стані повинна визначається на підставі висновку експерта оцінювача відповідно до акту товарознавчого дослідження.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що визначення відповідачем вартості транспортного засобу у пошкодженому стані в сумі 97 800,00 грн., виходячи з довідки ЕК "Укравтоекспертиза" № 525 від 09.09.2013 року, суперечить умовам договору, оскільки відповідно до п.п. 7.17., 7.18. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Так, відповідно до Звіту № 141201/66-03 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації після ДТП автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість об'єкта оцінки з врахування ПДВ становить 3 350,00 грн. Оцінку проведено ФОП ОСОБА_7, який має кваліфікацію оцінювача (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності ФДМУ № 12984/12 від 16.02.2012 р.).

Тому місцевий господарський суд прийшов ґрунтовного висновку про те, що оскільки автомобіль марки "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, в результаті ДТП, отримав повне фізичне знищення, виплата страхового відшкодування страхувальнику (позивачу) повинна була здійснена за формулою, визначеною п. 14.3.2 Договору, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 94 450,00 грн. (203 340,00 грн - 3 350,00 грн + 800,00 грн - 106 340,00 грн) є правомірними та обґрунтованими.

Щодо висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 12177/15-54, яка проведена в ході апеляційного провадження, згідно якого вартість транспортного засобу "Toyota Camry" у пошкодженому стані складала 76 260,13 грн., то відповідно до ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Вказаний висновок відхиляється колегією суддів, оскільки судом встановлено, що у висновку експертом не було враховано те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль поніс повну конструктивну загибель, у зв'язку із тим, що відновлювальний ремонт перевищує 70 відсотків ринкової вартості автомобіля, кузов автомобіля знищений без можливості його подальшого використання та відновлення, крім цього, відповідно до акту позивача від 02.03.2015 р., складеного на підставі рішення Житомирської обласної ради № 1136 від 12.03.2014р., проведено розбір вказаного автомобіля, а всі деталі, вузли та агрегати в повному обсязі підлягають для здачі на металобрухт.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 906/1271/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 906/1271/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 906/1271/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

О.Ф. Синиця