ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016р. Справа№ 914/4344/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», м.Львів Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Борислав Львівської області
про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 18 013,96 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Децик С.Я.

За участю представників сторін:

від позивача: Мужик Н.Т.- представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача:не з'явився

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представнику позивача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», м.Львів до відповідача, Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Борислав Львівської області про стягнення заборгованості. Ціна позову: 18 013,96 грн.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2016р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

26.01.2016р. за вх.№2821/16 в автоматизованій системі документообігу суду зареєстровано клопотання позивача, в якому повідомляє суд про те, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає судових рішень цих органів, а також просить долучити до матеріалів справи довідку про стан заборгованості відповідача, яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 27.01.2016р., розгляд справи відкладено на 08.02.2016р., а з підстав, викладених в ухвалі суду від 08.02.2016р., розгляд справи відкладено на 17.02.2016р.

15.02.2016р. за вх.№5987/16 позивачем подано додаткові пояснення по обставинах справи з долученими додатковими документами, а саме копією заявки на кредит від 01.09.2014р., довідкою про стан заборгованості та розрахунком пені по подвійній обліковій ставці НБУ, які судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.02.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 29.02.2016р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 29.02.2016р. забезпечив, позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та наданих суду поясненнях, підтримав та просить задоволити позов повністю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання овердрафту із лімітом заборгованості в розмірі 20 000,00 грн. Відповідач зобов'язувався протягом дії договору сплачувати проценти за користування коштами та повернути суму кредиту у визначений в договорі строк. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо сплати відсотків та повернення суми кредиту виконав частково, на дату подання позову до суду заборгованість становить 16 515,97 грн. основного боргу та 972,87 грн. простроченої заборгованості по відсотках. Крім того, за порушення строків повернення кредиту відповідачу нараховано 525,12 грн. пені, з яких 480,61 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 44,51 грн. пені по прострочених відсотках. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача, становить 18 013,96 грн.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів (в подальшому зареєстроване в канцелярії суду за вх.№8328/16 від 29.02.2016р.), яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015 року, ухвал про відкладення розгляду справи від 27.01.2016р., 08.02.2016р. та 17.02.2016р. не виконав, відзиву на позовну заяву не подав, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання 29.02.2016р. не забезпечив, хоча і був належно, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач, Фізична особи підприємця ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: 82300, АДРЕСА_1. Зазначена адреса відповідає адресі, яку вказав позивач у позовній заяві та на яку ним скеровано відповідачу копію позовної заяви з додатками, а судом ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 21.12.2015р., надіслана на адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою відділу пошти: «за закінченням терміну зберігання», а ухвала суду про відкладення розгляду справи від 27.01.2016р., надіслана на адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою відділу пошти: «за зазначеною адресою не проживає».

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення.

Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявлені клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, однак відповідач своїм правом не скористався.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обов'язки сторін, серед яких, зокрема, право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обов'язки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту перед'явлення до нього позову.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22ГПК України прав сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача та відзиву відповідача на позовну заяву, за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

03 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (банк за договором, позивач по справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник за договором, відповідач по справі) укладено договір №24/14-о про надання овердрафту , за яким банк зобов'язався надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник - повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним (р.1 договору).

Підставою надання банком овердрафту, згідно з умовами договору, є подання позичальником в банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку (п.2.8.), а датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку) (п.2.9).

У п. 2.1. договору сторони узгодили максимальний ліміт заборгованості по овердрафту в розмірі 20 000,00грн.

Річна процентна ставка встановлюється в залежності від строку безперервного дебетового сальдо по поточному рахунку відповідача (строку використання овердрафту), а саме 28,00% річних (п. 2.2. договору).

Згідно з п.3.2 договору, проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п.2.2. цього договору з урахування строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту до терміну, вказаного в п.2.4. цього договору або до дати звернення банку до суду із вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів.

Пунктом 3.3. договору овердрафту передбачено, що відповідач сплачує проценти/комісії при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/комісії.

За повідомленням позивача, жодних змін чи доповнень сторони в цей договір не вносили.

Дата остаточного повернення овердрафту - 02 серпня 2015 року (п. 2.4. договору).

Договірні зобов'язання позивач виконав належним чином в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача НОМЕР_2 за період з 03.09.2014р. по 09.12.2015р., долученою до позовної заяви.

Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання за договором виконав лише частково та не повернув у визначений договором строк (до 02.08.2015р.) кредитні кошти в сумі 16 515,97 грн. що підтверджується меморіальним ордером №35846822 від 03.09.2015р., яким зазначену суму віднесено у прострочену заборгованість.

Згідно з п. 4.7. договору овердрафту, позивач, у випадку невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених цим договором, вправі вимагати дострокового повернення овердрафту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, про що письмово повідомляє відповідача.

11.06.2015р. звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою вих. 11/06/15-105 про погашення заборгованості за Договором овердрафту, а також повернення суми овердрафту, сплати відсотків, комісій, а також штрафних санкцій. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У відповідності до п. 4.8. цього договору, відповідач зобов'язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги позивача достроково повернути овердрафт, проценти, комісії та інші, належні до сплати платежі.

Вказані обставини зумовили звернення ПАТ «Кредобанк» до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 16 515,97 грн. неповернутої суми овердрафту, 972,87 грн. простроченої заборгованості по відсотках, 480,61 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 44,51 грн. пені по прострочених відсотках.

Станом на дату розгляду справи в суді відсутні докази погашення відповідачем наявної перед позивачем заборгованості.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як підтверджується матеріалами справи, сторони уклали договір № 24/14-о про надання овердрафту від 03.09.2014р., у зв'язку з чим набули взаємних прав і обов'язків.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Так, в пункті 3.2. договору сторони встановили, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п.2.2. (28,0 % річних) цього договору з урахування строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту:

- до терміну, вказаного в п.2.4. цього договору (п.3.2.1. договору);

- до дати звернення банку до суду із вимогою про дострокове повернення суми овердрафту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів (п.3.2.2. договору).

На виконання умов даного договору позивачем надано відповідачу кредитні кошти за умовами договору овердрафту, що підтверджується випискою про рух коштів по особовому рахунку відповідача НОМЕР_2, долученою до матеріалів справи. Натомість, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання в частині своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого позивач заявляє до стягнення з відповідача 16 515,97 грн. неповернутої суми овердрафту.

Крім того, на підставі п.3.2. договору, позивачем нараховано відсотки за користування овердрафтом за період з 04.09.2014р. по 02.09.2015р. на загальну суму 5 273,86 грн. Однак, відповідач оплатив нараховані відсотки лише частково, відтак, позивачем заявлено до стягнення 972,87 грн. простроченої заборгованість по сплаті відсотків.

В ході судового розгляду відповідач обставин справи не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду, доказів оплати заборгованості за договором овердрафту позивачу не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором № 24/14-о про надання овердрафту від 03.09.2014р., а вимога про стягнення з відповідача 16 515,97грн. неповернутої суми овердрафту підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 972,87 грн. простроченої заборгованість по сплаті процентів, нарахованої за період з 04.09.2014р. по 02.09.2015р., суд вважає за необхідне зазначити, що період нарахування процентів за користування овердрафтом визначений сторонами у п.3.2. договору розпочинається з моменту надання овердрафту, тобто з дати виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (п.2.8. договору), а саме, як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, з 03.09.2014року, таким чином позивач має право нараховувати проценти за користування овердрафтом з 04.09.2015р.

Термін до якого нараховуються проценти за користування кредитними коштами, що підлягає до застосування в даних правовідносинах, визначений п.3.2.1. договору, а саме, проценти за користування кредитними коштами можуть нараховуватися до терміну вказаного п.2.4. договору , тобто до 02 серпня 2015 року (дата остаточного повернення овердрафту).

Пункт 3.2.2. не підлягає до застосування в даних правовідносинах, оскільки станом на дату звернення позивача до суду (18.12.2015р.) строк остаточного повернення овердрафту вже настав, відтак, таке стягнення не може вважатися достроковим.

Доводи позивача, викладені в додаткових пояснення вх.№5987/16 від 15.02.2016р., про те, що вказана в п.2.4. договору дата « 02 серпня 2015 року» є опискою і датою остаточного повернення овердрафту слід вважати « 02 вересня 2015 року», судом не беруться до уваги, оскільки п.11.1. договору передбачено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення додаткових договорів, підписаних уповноваженими на те представниками сторін, крім випадків передбачених цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони жодних змін чи доповнень в зазначений договір не вносили, відтак суд не має підстав вважати, що вказана в п.2.4. договору дата « 02 серпня 2015 року» є опискою.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок процентів за користування овердрафтом, підстави та правильність нарахування, судом встановлено, що позивачем невірно вказаний період нарахування відсотків за користування овердрафтом - з 04.09.2014р. по 02.09.2015р.

Відтак, судом здійснено розрахунок суми нарахованих процентів за користування овердрафтом з врахуванням періоду, що визначений сторонами в договорі, а саме з 04.09.2014р. по 02.08.2015р., внаслідок чого встановлено, що сума нарахованих процентів за користування овердрафтом повинна становити 546, 21 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 16 515,97 грн. основного боргу та 546,21 грн. процентів за користування кредитом обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Так, у п.2.6. договору сторони дійшли згоди, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій) позичальник, на вимогу банку, сплачує йому пеню в розмірі 0,03% за кожен день прострочки від простроченої / несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочки за весь час прострочки.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Так, позивачем нараховано 480,61 грн. пені по простроченій основній сумі кредиту за період з 03.09.2015р. по 08.12.2015р. та 44,51 грн. пені по прострочених відсотках за період з 03.09.2015р. по 08.12.2015р.

Здійснивши перерахунок суми пені у відповідності до вимог законодавства, встановивши момент прострочення виконання зобов'язання по поверненню овердрафту, термін виконання якого визначений відповідно п.2.4. договору становить 02.08.2015р., врахувавши рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, зазначені в п. 1.7 Постанови «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», судом отримано суму пені по простроченій основній сумі кредиту та по прострочених відсотках у більшому, ніж заявлено до стягнення позивачем, розмірі.

Відтак, зважаючи на те, що правом змінювати заявлені позовні вимоги (ч.4 ст.22 ГПК України) наділений лише позивач, а заявлена позивачем сума пені є меншою, порівняно із сумою, яка підлягала б до стягнення, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача 480,61грн. пені по простроченій основній сумі кредиту та 44,51 грн. пені по прострочених відсотках підлягає до задоволення.

У відповідності із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доводів позивача не спростував, доказів належного виконання кредитних зобов'язань суду не надав.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись , ст.ст.4-3, 33, 43, 49, 75, 82-84, 116 ГПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (82300, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ідентифікаційний код 09807862) 16 515,97грн. основного боргу, 546,21 грн. заборгованості за процентами, 480,61грн. пені по простроченій основній сумі боргу, 44,51грн. пені по прострочених процентах та 1189,15 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

В судовому засіданні 29.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення. Повний текст рішення виготовлено 04.03.2016р.

Суддя Кітаєва С.Б.