РІШЕННЯ

25 лютого 2016 року Справа № 913/1276/15

Провадження №26/913/1276/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1С.К. 99, м. Київ,

до Відділу капітального будівництва Антрацитівської міської ради, м.Антрацит Луганської області,

про стягнення 1974002,29 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 директор (наказ №1 від 11.04.2011);

від відповідача: представник не зявився.

В судовому засіданні 25.02.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.12.2015 товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1С.К. 99 звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до відділу капітального будівництва Антрацитівської міської ради про стягнення заборгованості за договором №3-17 від 27.08.2012 у сумі 1974002,29 грн, з яких 1055678,02 грн основний борг; 825916,29 грн інфляційні витрати; 92407,98 грн 3% річних. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 29610,03 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.12.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 20.01.2016, ухвалою від 20.01.2016 відкладено на 03.02.2016, ухвалою від 03.02.2016 на 11.02.2016, ухвалою від 11.02.2016 на 29.02.2016. Ухвалою від 23.02.2016 виправлено описку, яку допущено у п.1 резолютивній частині ухвали господарського суду Луганської області від 11.02.2016 по справі №913/1276/15 та викладено п.1 резолютивній частини наступним чином: Розгляд справи відкласти на 25.02.2016 о 15 год. 15 хв..

18.01.2016 від позивача, через канцелярію господарського суду Луганської області, надійшли пояснення щодо строків виникнення заборгованості та виникнення зобовязань у відповідача здійснити оплату з урахуванням п.4.1 та п.4.4 договору №3-17 від 27.08.2012, позивач пояснює, що розрахунки проводяться шляхом оплати виконаних робіт на підставі акту виконаних робіт форми КБ-2в, довідки КБ-3 продовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок замовника. Факт надходження бюджетних коштів є обставиною, яка не залежить від волі відповідача і яка є такою, що може наступити неминуче, що передбачено ст.530 ЦК України. Надходження бюджетних коштів на рахунок відповідача, не є тією обставиною (подією), яка породжує для відповідача обовязок здійснити розрахунок за виконані та прийняті без зауважень роботи або звільняє відповідача зобовязання розрахуватись за виконанні на його замовлення роботи.

21.01.2016 позивач, через канцелярію господарського суду Луганської області, подав пояснення до позову, в яких повідомляє, що не має можливості надати банківські виписки в підтвердження часткової оплати відповідачем виконаних робіт, у звязку з тим, що розрахунки з відповідачем здійснювались через банківську установу КБ «Південкомбанк», який припинив свою діяльність у 2013 році. Але зазначає, що відповідно до акту виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних робіт за листопад 2012 від 02.11.2012 загальна сума становить 469717,20 грн, відповідачем здійсненна часткова оплата на суму 261274,92 грн та борг становить 208442,28грн; відповідно до актів виконаних робіт за грудень 2012 на суму 926811,60 та на суму 4302,00 грн та довідкою про вартість виконаних робіт за грудень від 10.12.2012 загальна сума становить 931113, 60 грн, відповідачем здійсненна часткова оплата на суму 247335,86 грн та борг становить 683777,74 грн; відповідно до акту виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних робіт за грудень 2012 від 26.12.2012 загальна сума становить 163458,00 грн.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на позов та письмові пояснення по суті спору через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2012 між позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1С.К. 99, як підрядником, та відповідачем, відділом капітального будівництва Антрацитівської міської ради, як замовником, укладено договір про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 (далі договір). У відповідності до п.1.1. договору підрядник до 31.12.2012 зобовязується на свій ризик власними силами та засобами зі свого матеріалу виконати замовнику всі роботи, що визначені договірною ціною на підставі технічного завдання, наданого у документації конкурсних торгів та зазначені в проектно-кошторисній документації, затвердженою у встановленому порядку, а замовник прийняти і оплатити роботи з реконструкції покрівлі та утеплення фасаду житлового будинку по вул. Леніна №17, м. Антрацит. Умовами договору, а саме п.3.1., сторони погодили, що ціна цього договору визначається договірною ціною закупівлі та становить 2219481,60 грн в тому числі ПДВ 20% - 369913,60 грн. Ліміт фінансування на 2012 рік складає 2219481,60 грн. Розрахунки проводяться шляхом оплати виконаних робіт на підставі акту виконаних робіт фори КБ-2в, довідки КБ-3, впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок замовника (п.4.1.). Початком виконання робіт є 27.08.2012 (після реєстрації декларації), закінченням 25.12.2012 (п.5.1.). У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим договором (п.7.1.).

03.12.2012 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: ціна цього договору визначається корегованою договірною ціною закупівлі з урахуванням внесених змін в проектно-кошторисну документацію та становить 2219455,20 грн у тому числі ПДВ 20% - 369909,20 грн. Ліміт фінансування на 2012 рік складає 2219455,20 грн.

26.12.2012 сторони уклали додаткову угоду №2 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: Ліміт фінансування зменшено на суму 335546,40 грн враховуючи фактичне виконання робіт у 2012 році та складає 1883908,80 грн.

29.12.2012 сторони уклали додаткову угоду №3 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: Пункт 5.1 розділу V «Виконання робіт» викласти в наступній редакції: Строк виконання робіт: Початок: « 27» серпня 2012 (після реєстрації декларації); Закінчення: 31 травня 2013.

Пункт 10.1. розділу Х «Строк дії договору» викласти в наступній редакції: Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року, до повного виконання робіт та виконання своїх зобовязань сторонами.

31.05.2013 сторони уклали додаткову угоду №5 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: Пункт 5.1 розділу V «Виконання робіт» викласти в наступній редакції: Строк виконання робіт: Початок: « 27» серпня 2012 (після реєстрації декларації); Закінчення: 31 грудня 2013.

04.11.2013 2013 сторони уклали додаткову угоду №6 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: Пункт 3.1 розділу 111 ціна договору викласти в наступній редакції: ціна цього договору визначається корегованою договірною ціною закупівлі з урахуванням внесених змін в проектно-кошторисну документацію та становить 2219481,60 грн в тому числі ПДВ 20% - 369909,20 грн. Ліміт фінансування на 2013 рік складає 41982,00 грн.

31.12.2013 сторони уклали додаткову угоду №7 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: Пункт 5.1 розділу V «Виконання робіт» викласти в наступній редакції: Строк виконання робіт: Початок: « 27» серпня 2012 (після реєстрації декларації); Закінчення: 31 грудня 2014.

Пункт 10.1. розділу Х «Строк дії договору» викласти в наступній редакції: Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року, до повного виконання робіт та виконання своїх зобовязань сторонами.

04.02.2014 сторони уклали додаткову угоду №8 до договору про закупівлю робіт №3-17 від 27.08.2012 відповідно до якої: Пункт 3.1 розділу 111 ціна договору викласти в наступній редакції: ціна цього договору визначається корегованою договірною ціною закупівлі з урахуванням внесених змін в проектно-кошторисну документацію та становить 2219455,20 грн в тому числі ПДВ 20% - 369909,20 грн. Ліміт фінансування на 2014 рік складає 147510,00 грн.

Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт по договору, а саме: акт №2 за листопад 2012 виконано робіт на загальну суму 469717,20 грн та довідка за листопад на суму 208442,28 грн; акт б/н за грудень 2012 на загальну суму 926811,60 грн та довідка за грудень на суму 683777,74 грн; акт б/н за грудень 2012 на загальну суму 4302,00 грн; акт №5 за грудень 2012 на загальну суму 163458,00 грн та довідка за грудень на суму 163458,00 грн, підписаних повноважними представниками позивача (підрядника) та відповідача (замовника), посвідчених печатками сторін (належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи, а оригінали було досліджено судом в судовому засіданні по справі), загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт по даним актам складає 1564288,80 грн.

Суд бере до уваги, що, як зазначає позивач в поясненнях до позову (а.с. 127), відповідач частково розрахувався за листопад 2012 на суму 261274,92 грн та за грудень 2012 на суму 247335,86 грн, що разом складає 508610,78 грн.

15.01.2013 позивач з метою безпосереднього врегулювання спору звертався до відповідача з претензією про оплату робіт №17 від 15.01.2013 (сума претензії 1055678,02 грн). В претензії позивач зазначає, що у відповідача наявна заборгованість в розмірі 1055678,02 грн в наслідок невиконання грошового зобовязання по оплаті з виконанні роботи. Як зазначає позивач, відповідач не повідомив позивача про результати розгляду претензії та борг не оплатив. (Засвідчена копія зазначеної претензії міститься в матеріалах справи, підписана представниками сторін, а також скріплена печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень.)

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Вимогами статті 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Вимогами статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або, за згодою замовника, - достроково.

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач, як підрядник, умови договору про закупівлю робіт №3-7 від 27.08.2012, виконав, які відповідачем було прийнято без заперечень та зауважень, що підтверджується актами приймання виконаних робіт загалом на суму 1564288,80 грн, а відповідач свої зобовязання по повній оплаті виконаних позивачем робіт не виконав у повному обсязі, а лише здійснив часткову оплату в сумі 508610,78 грн. Оплата в сумі 1055678,02 грн здійснена відповідачем не була, доказів протилежного станом на момент вирішення спору суду надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на даний час у відповідача перед позивачем по договору про закупівлю робіт №3-7 від 27.08.2012 існує непогашена заборгованість в сумі 1055678,02 грн, а тому суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за виконані позивачем, але не оплачені відповідачем роботи в сумі 1055678,02 грн - законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 92407,98 грн та інфляційні витрати в розмірі 825916,29 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно ч.5 оглядового листа ВГСУ Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України) №01-06/374/2013 від 18.02.2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Суд, встановив, що відповідачем прострочено виконання свого зобовязання по повній оплаті за виконанні роботи по реконструкції та утепленню фасаду житлового будинку на суму 1055678,02 грн, вказана сума не була оплачена відповідачем станом на момент розгляду справи, що згідно ст. 625 Цивільного кодексу України є підставою для нарахування і стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за прострочення виконання зобовязання.

Також, суд, встановив, що розрахунки проводяться шляхом оплати виконаних робіт на підставі акту виконаних робіт фори КБ-2в, довідки КБ-3, впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок замовника. Факт надходження бюджетних коштів є обставиною, яка не залежить від волі відповідача і яка не є такою, що може наступити неминуче, що передбачено ст.530 ЦК України. Надходження бюджетних коштів на рахунок відповідача, не є тією обставиною (подією), яка породжує для відповідача обовязок здійснити розрахунок за виконані та прийняті без зауважень роботи або звільняє відповідача зобовязання розрахуватись за виконанні на його замовлення роботи. 15.01.2013 позивач звертався до відповідача з претензією про оплату робіт №17 від 15.01.2013 (сума претензії 1055678,02 грн). Також, на підставі ч.2 ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України та згідно постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 передбачено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності замовника і не є підставою для звільнення відповідальності за порушення договірного зобовязання. Відповідно до ст.530 ЦК України боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Тобто перебіг строку виконання грошового зобов'язання слід вважати з 23.02.2013.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат з якими суд погоджується, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 825916,29 грн., є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою що підлягають задоволенню повністю.

Судом було зроблено перерахунок 3% річних та встановлено, що в розрахунках позивача допущені математичні помилки. Позивачем заявлено до стягнення з позивача 3% річних у сумі 92407,98 грн, а по розрахункам суду становить 92494,75 грн, але оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то стягнення 3% річних підлягають задоволенню в межах заявлених вимог, а саме: 3% річних у сумі 92407,98 грн. (Розрахунок суду: граничний строк оплати 22.01.2013 по 24.12.2015 (включно); 1066 - кількість прострочених днів платежу. 1055678,02 (сума боргу) * 3% * 1066 : 365 (кількість днів у році) = 92494,75 грн).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, а саме: сума основного боргу 1055678,02 грн, 3% річних у розмірі 92407,98 грн, а також інфляційні витрати в сумі 825916,29 грн.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача та становить 29610,03 грн.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу капітального будівництва Антрацитівської міської ради (, місцезнаходження: вул.Леніна, буд.1, м.Антрацит Луганська область,94613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1С.К. 99 (, місцезнаходження: АДРЕСА_1,03039) суму основного боргу 1055678 (один мільйон пятдесят пять тисяч шістсот сімдесят вісім тисяч) грн 02 коп, 3% річних у розмірі 92407 (девяносто дві тисячі чотириста сім) грн 98 коп., інфляційні витрати в сумі 825916 (вісімсот двадцять пять тисяч девятсот шістнадцять) грн 29 коп., а також 29610 (двадцять девять тисяч шістсот десять) грн 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.02.2016.

Суддя С.В. Масловський