ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. Справа № 921/785/15-г/5

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт», вих. № 12-15/161 від 21.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/144/16 від 12.01.2016 р.),

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 грудня 2015 року

у справі № 921/785/15-г/5 (головуючий суддя Андрушків Г.З., судді: Стадник М.С., Боровець Я.Я.),

порушеній за позовом

Позивача: Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ,

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт», м. Тернопіль,

Про: стягнення заборгованості за договором № б/н від 19.07.2012 р. в сумі 38027,35 грн., в т.ч. 25482,58 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 12544,77 грн. пені за несвоєчасне погашення виконання зобовязань за договором та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув;

від позивача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю № 4421-К-О від 04.11.2015 р.;

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником позивача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2016 року, справу № 921/785/15-г/5 Господарського суду Тернопільської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А., Кузь В.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги та ухвалою суду від 13.01.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт», вих. № 12-15/161 від 21.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/144/16 від 12.01.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 03.02.2016 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи (а.с. 125-126).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 р. розгляд справи відкладено на 24.02.2016 р., про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України (а.с. 144/зворот).

В судове засідання, яке відбулось 24.02.2016 р. представник апелянта/відповідача, повторно, не прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду апелянтом подано заяву б/н від 12.02.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/1189/16 від 15.02.2016 р.), просить розгляд справи проводити за відсутності представника апелянта, також у поданій вище заяві апелянт зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання прибув, вимог ухвал суду не виконав, усно проти апеляційної скарги заперечив, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 грудня 2015 року у справі № 921/785/15-г/5 залишити без змін.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року апелянту поновлено строк та прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт», вих. № 12-15/161 від 21.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/144/16 від 12.01.2016 р.) до провадження та розгляд справи № 921/785/15-г/5 з підстав зазначених в ухвалі суду від 03.02.2016 р. було відкладено, про що сторони було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Однак, представник апелянта/відповідача в судове засідання повторно не прибув.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника апелянта/відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Крім того, в ухвалі суду від 03.02.2016 р. участь повноважних представників судом обовязковою не визнавалась.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. у даній справі (п. 4 резолютивної частини ухвали) зобовязано позивача подати: письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу; докази в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, однак вимог ухвали суду позивачем виконано не було.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 921/785/15-г/5 та прийшла до висновку розглядати справу без участі представника апелянта/відповідача за наявними в матеріалах справи документами, так, як останній був належним чином повідомлений про розгляд скарги та в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02 грудня 2015 року по справі № 921/785/15-г/5 (головуючий суддя Андрушків Г.З., судді: Стадник М.С., Боровець Я.Я.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 25482,58 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 12544,77 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також 1827,00 грн. судового збору (п. п. 1, 2 резолютивної частини рішення) (а. с. 111,112-117).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду від 02.12.2015 р. у справі № 921/785/15-г/5, апелянт/відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт», вих. № 12-15/161 від 21.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/144/16 від 12.01.2016 р.) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 127-130), просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2015 року у справі № 921/785/15-г/5 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права при недотриманні процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

З апеляційної скарги апелянта/відповідача вбачається, що факт укладення заяви про відкриття банківського рахунку не заперечується, однак, апелянт вважає, що місцевим судом господарським судом не було встановлено дати надання кредиту та документи, які підтверджують надання апелянту/відповідачу кредит.

Крім того, апелянт вважає, що місцевим господарським судом не було перевірено та не встановлено, що саме Умови та Тарифи, які надані позивачем, були чинні та діяли на час підписання відповідачем/апелянтом заяви від 19.07.2012 р. і що саме до цих Умов та Тарифів приєднався відповідач та прийняв їх і зобовязався виконувати, які в сукупності із заявою складають договір банківського обслуговування, який розміщується у мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, однак на думку апелянта Умови та Тарифи банку разом із заявою не можуть складати договір банківського обслуговування та не відповідають вимогам ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, відтак судом першої інстанції не було зясовано зміст зобовязань, які виникли між сторонами спору на підставі відкриття банківського рахунку, а саме його умови, порядок виконання, взаємні права та обовязки сторін, відповідальність за порушення зобовязань, строку дії.

Також апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що збільшена процентна ставка починає діяти лише після того, як банк (Позивач у справі) повідомить клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а клієнт не сплатить наявну перед банком заборгованість в порядку та строки, передбачені «Умовами та правилами надання банківських послуг», однак, на думку апелянта позивач у письмовій формі або за допомогою встановлених засобів електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення чи інших) не повідомляв апелянта/відповідача про підвищення відсоткової ставки.

Апелянт також в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що місцевим господарським судом не було визначено, якими належними та допустимими доказами, тобто первинними документами підтверджується факт надання кредиту позивачем відповідачу та відповідно його розмір та період користування кредитними коштами відповідачем/апелянтом.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не перевірив порядок та підстави зміни Умов та правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 01.07.2014 р., про що вказано в рішенні.

Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що місцевим господарським судом не зясовано істотні обставини справи та не надано їм належної правової оцінки, а висновки щодо доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення є передчасними , відтак рішення суду за таких підстав підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (скорочене найменування ПАТ «КБ «Приватбанк») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА № 241170 (а. с. 12), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 (а. с. 13/зворот) та статутом ПАТ «КБ «Приватбанк» (нова редакція) (а. с. 15/зворот).

Відповідач/апелянт: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт» (скорочене найменування «ТзОВ «Нечипорук Транспорт») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 37138309, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 46002, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Петрушевича, буд. 9/2, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 47-50).

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2015 р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт» про стягнення заборгованості в сумі 38 027,35 грн. з яких: 25482,58 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 12544,77грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та ухвалою місцевого господарського суду від 06.08.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду та розгляд справи було призначено на 09.09.2015 р.

Ухвалами суду першої інстанції від 09.09.2015 р., від 30.09.2015 р. розгляд справи було відкладено та з підстав зазначених у розпорядженні голови Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи № 921/785/15-г/5 (а. с. 97).

З підстав зазначених в ухвалах Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2015 р., від 18.11.2015 р. розгляд справи відкладався про що сторін було належним чином повідомлено та 02.12.2015 р. місцевим господарським судом було прийнято відповідне рішення по справі № 921/785/15-г/5.

Відтак, колегія судів вважає, що місцевим господарським судом належним чином було дотримано вимоги норм процесуального законодавства, зокрема Господарського процесуального кодексу України виходячи із приписів статей 69, 75 ГПК України, так як відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні.

Щодо суті заявлених позовних вимог позивача та заперечень відповідача/апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 19.07.2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт» було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки (далі - заява) (а. с. 16/зворот).

Слід зазначити, що факт підписання заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки сторонами, зокрема апелянтом не оскаржується та не заперечується, такі докази в матеріалах справи відсутні, сторонами не подано (не надіслано).

Отже, підписавши вищезгадану заяву, відповідач погодився із «Умовами та Правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів, згідно якої відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та правилами обслуговування за розрахунковими картками, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування № б/н від 19.07.2012 р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Цим підписом відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах позивача - договорі банківського обслуговування.

Згідно з розділом 1 «Умов та Правил надання банківських послуг», розміщених на сайті банку http://privatbank.ua, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 05.10.2011 р. (а. с. 13), керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

Документи, розміщені на сайті банку - це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ст. 633 Цивільного кодексу України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За таких умов за своєю правовою природою договір, який укладений між ПАТ «КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт», є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Правова позиція суду узгоджується з висновками ВГСУ викладеними у постанові ВГСУ від 20.08.2013р. у справі № 15/5007/1293/12, постанові ВГСУ від 04.02.2014р. у справі № 922/2798/13, постанові ЛАГС від 24.04.2014 р. у справі № 914/4368/13.

Відповідно до умов зазначеного договору позивачем було відкрито відповідачу в національній валюті поточний рахунок № 0673 та картковий рахунок № 3172. в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг» (а. с. 17-28).

Згідно з п. 3.18.1.16 Умов при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через уніфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Правил, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок коштів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (п. 3.18.1.3).

Пунктом 3.18.1.6. Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

У відповідності до п. 3.18.1.8 Правил, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відтиском печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнтбанк / інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі "Угода"). При порушенні клієнтом будь-якого із обовязків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", банк на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному використанні клієнтом обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", проведення платежів клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той же строк.

Пунктом 3.18.1.11. Правил встановлено період безперервного користування кредитним лімітом - не більше 35 днів (періодом безперервного користування кредитним лімітом є період часу, на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку).

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Правил, клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Правилами.

Розділом 3.18.4. Умов, яким затверджений порядок розрахунків, встановлено, що: за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 3.18.4.1 Правил); за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.п. 3.18.4.1.1- 3.18.4.1.3 Правил).

Також відповідно до п. 3.2.1.4.1.2. Умов та правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 1 липня 2014 р., у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість)% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальто підлягало обнуленню, та згідно п. 3.2.1.4.1.3., у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальто підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (пятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості - про що відповідач (клієнт) був повідомлений через програму «Приват24» 05.06.2014р, що підтверджується наданою позивачем випискою з «Приват24» по клієнту.

Згідно п. 3.18.4.4. Правил, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.11.2013 року по справі № 921/1001/13-г/1 (а. с. 70-76) встановлено, що на виконання умов Договору № б/н від 19.07.2012 р. та Умов та правил надання банківських послуг, позивачем з 17.09.2012 р. на поточний рахунок відповідача № 0673 було встановлено кредитний ліміт в сумі 26000,00 грн., який пізніше змінювався до 33000,00 грн. з 05.11.2012 р., та до 38000,00 грн. з 28.12.2012р., наведене підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Банку № 08.7.0.0.0/24 від 22.07.2015 р. (а. с. 32).

Слід зазначити, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.11.2013 року у справі № 921/1001/13-г/1 (яке набрало законної сили у встановленому законом порядку) встановлено, що відповідач несвоєчасно та не в повній мірі виконував свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, в зв'язку з чим даним рішенням суду вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт» (м. Тернопіль, вул. Гайова, буд. 44, код 37138309) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, код 14360570) 33 339,61 грн. заборгованості за кредитом, 9379,54 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3436,02 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 2142,36 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1720,50 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Слід зазначити, що сторонами у даній справі є ті самі сторони, що і у справі № 921/1001/13-г/1, а тому факт виконання позивачем своїх зобов'язань за договором б/н від 19.07.2012 р. щодо надання відповідачу кредитного ліміту в розмірі 38000,00грн. та факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за даним договором щодо погашення та повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом, відповідно до вимог ст. 35 ГПК України є доведеним і не потребують доказування у даній справі.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка № 30/24064/08 від 25.09.2015 р. Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (а. с. 69), з якої вбачається, що вищезазначене рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.11.2013 року по справі № 921/1001/13-г/1 відповідачем не виконане та жодних коштів на погашення заборгованості по сплаті кредиту позивачу не перераховано.

Щодо тверджень апелянта/відповідача, що місцевим судом господарським судом не було встановлено дати надання кредиту та документи, які підтверджують надання апелянту/відповідачу кредит, тобто первинних документів, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи та вищезазначеним.

Враховуючи наведене вище позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості: 25482,58 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12544,77 грн. пеня за несвоєчасне погашення виконання зобовязань за договором.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем 07.07.2015 р. було направлено відповідачу претензію Вих. № 20720TEC0S07A від 23.06.2015 з вимогою про погашення заборгованості та нарахованих відсотків, пені та комісії за договором банківського обслуговування від 19.07.2012 р. (а. с. 40), що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист (а. с. 41/зворот, 42).

Однак, претензія позивача залишена відповідачем без реагування.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України №436-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України - учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як визначається в п. п. 3.18.4.1 п. 3.18 «Умов і правил надання банківських послуг» за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку «Клієнта» при закритті банківського дня «Клієнт» сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків: - п. п. 3.18.4.1.1. п. 3.18 Умов, що за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі «період, в який дебетове сальдо підлягає обнуління»), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; - 3.18.4.1.2. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулення, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулення, «Клієнт» сплачує "Банку" за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулення.

Пунктом 3.18.4.1.3. «Умов і правил надання банківських послуг» передбачено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання «Клієнта» з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні «Клієнтом» будь-якого з грошового зобов'язання «Клієнт» сплачує «Банку» відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення "Клієнтом" будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права «Банку» на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, «Клієнт» сплачує «Банку» пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань.

У відповідності до п.п. 3.18.4.1.4 «Умов і правил надання банківських послуг» під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Як визначається в п.п. 3.18.4.3 «Умов і правил надання банківських послуг» сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.п. 3.18.4.1, 3.18.4.2 проводиться в порядку, зазначеному в п. 3.18.1.1, 3.18.2.1.4., 3.18.2.2.8. Відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно з п.3.18.2.3.4), Сплата відсотків може бути проведена «Клієнтом» також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку.

Згідно п.п. 3.18.4.4. «Умов і правил надання банківських послуг» «Клієнт» сплачує «Банку» винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.18.1.6., 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. «Клієнт» доручає «Банку» здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

В п.п. 3.18.4.9 «Умов і правил надання банківських послуг» розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У відповідності до п.п. 3.18.6.1 Обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку «Клієнта» здійснюється з моменту подачі «Клієнтом» до «Банку» заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання «Клієнтом» розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Підпунктом 3.2.1.4.1.2. визначено, що у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів* з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню., а у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобовязань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань (п.п. 3.2.1.4.1.3.).

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У п. 3.2.1.1.12 «Умов і правил надання банківських послуг» передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка.

Згідно п. 3.2.1.4.4 Договору Клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6. 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0.9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць. в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків, сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

У відповідності до п. 3.2.1.4.4 поданих умов, клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту першого числа кожного місяця в розмірі 0.9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало за попередній місяць), останнє погашення комісії відбулося 09.12.2014 року в повному обсязі,

Відповідно до п. 3.18.5.1 Умов - При порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4. 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязання передбачених умовами здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинно було бути виконано клієнтом (п. 3.18.5.4).

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частина 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» передбачено, що «платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін», а згідно статті 3 вказаного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З вищенаведеного вбачається, що станом на час звернення позивача до місцевого господарського суду відповідачем, доказів виконання рішення суду першої інстанції від 18.11.2013 р. по справі № 921/1001/13-г/1 та своїх зобов'язань за договором б/н від 19.07.2012 р. щодо сплати процентів за користування кредитом не подано, відтак відповідно до ст. ст. 33,34 ГПК України слід вважати, що станом на 16.07.2015 року за ним рахується борг по сплаті процентів в сумі 25482,58 грн.

Крім того, позивач також просить стягнути на свою користь пеню в сумі 12544,77 грн.

Відповідно до п.3.18.5.1 Умов - при порушенні Клієнтом яких-небудь зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, строків повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. А у випадку реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 - 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Та згідно п. 3.2.1.4.1.3 Умов та правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 1 липня 2014р. у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого "Умовами і правилами надання банківських послуг", клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Умовами та правил надання банківських послуг (п.3.18.5.4) з врахуванням Умов та правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 1 липня 2014р.( п.3.2.1.5.3.4.3) передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано.

Згідно ст. 526, ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідачем строк сплати кредиту, відсотків за користування кредитом, відсотків за неправомірне користування кредитом порушений, в зв'язку з чим він повинен нести відповідальність, передбачену умовами договору у вигляді сплати пені, що за період з 09.08.2013р. по 16.07.2015р. становить 12544,77грн.

Враховуючи, що станом на час подання позовної заяви до місцевого господарського суду відповідач отримані кредитні кошти не повернув, а тому місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 25482,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 12544,77 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо тверджень апелянта/відповідача, що збільшена процентна ставка починає діяти лише після того, як банк (Позивач у справі) повідомить клієнта про настання подій, закріплених у даному пункті, а клієнт не сплатить наявну перед банком заборгованість в порядку та строки, передбачені «Умовами та правилами надання банківських послуг», також не заслуговує на увагу суду, так як дані обставини не сплати кредитних коштів підтвердженні рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.11.2013 р. по справі № 921/1001/13-г/1, де є ті самі сторони що і у даній справі, відтак апелянту/відповідачу було відомо про не сплату кредитних коштів.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, апеляційну скаргу апелянта/відповідача залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2015 р. у справі № 921/785/15-г/5 - без змін.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.12.2015 року у справі № 921/785/15-г/5 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Кузь В.Л.

24.02.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 01.03.2016 р.