РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/32236/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
ДоПублічного акціонерного товариства «Техводсервіс»
Простягнення 61 054, 20 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Андрієвська О.В. - за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь 61 054, 20 грн. за Договором №051 від 01.06.2010.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, представників не направляв, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимог, викладених в ухвалі суду від 25.12.2015 про порушення провадження у справі не подав.

Водночас, ухвала суду від 25.12.2015 направлена на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, буд. 1-А. Дана ухвала суду від 25.12.2015 була повернута суду поштою з зазначенням: „ за закінченням встановленого строку зберігання " .

Тому повернення ухвали господарського суду від 25.12.2015 з зазначенням: „ за закінченням встановленого строку зберігання " з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (надалі - Позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Техводсервіс», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Техводсервіс» (надалі - Відповідач) було укладено Договір №051 про проведення хіміко-бактеріологічних аналізів води із свердловини та питної води «Цілюща», «Цілюща Люкс» згідно схеми контролю, яка затверджена МіськСЕС (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Позивач зобов'язався надати Відповідачу послуги з проведення хіміко-бактеріологічних аналізів води, а Відповідач зобов'язався провести їх оплату.

На виконання умов Договору у період з 01.08.2010 по 31.12.2013 Позивачем було надано Відповідачу послуги з проведення хіміко-бактеріологічних аналізів води на загальну суму 76 187, 34 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг), які підписані та скріплені печаткою зі сторони Позивача та Відповідача, належні копії таких актів містяться в матеріалах справи.

Відповідач оплатив вищевказані виконанні Позивачем роботи (надані послуги) частково на суму 15 133, 14 грн., що підтверджується належними копіями банківських виписок, в зв'язку з чим у Відповідача існує прострочена заборгованість перед Позивачем в розмірі 61 054, 20 грн.

30.04.2014 Позивач, в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України звернувся до Відповідача з вимогою №1028/12 про сплату заборгованості у розмірі 61 054, 20 грн.

Однак, вищевказана вимога залишилась Відповідачем без виконання.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір №051 від 01.06.2010, укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про надання послуг та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено суму боргу за Договором в розмірі 61 054, 20 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором №051 від 01.06.2010 в розмірі 61 054, 20 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Техводсервіс» (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, 1-А; Код: 24727304) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; Код: 03327664) основну суму боргу в розмірі 61 054 (шістдесят одна тисяча п'ятдесят чотири) грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.03.2016р.

Суддя І.І.Борисенко