ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Справа № 923/2055/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, м. Херсон

до адвокатського об'єднання "МІМІР", м. Херсон

про визнання недійсним договору

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність від 08.09.2015р.

від відповідача - голова ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, довіреність від 02.02.2016р.

Суть спору: Комунальне підприємство "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради звернулось до господарського суду з позовною заявою до адвокатського об'єднання "МІМІР", в якій просить визнати недійсним договір про надання правової допомоги серія ЛФА № 0001 від 12.08.2014р., укладений між комунальним підприємством "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради і адвокатського об'єднання "МІМІР". Також у позовній заяві позивач просить зобов'язати відповідача повернути позивачу оригінали документів бухгалтерського обліку. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на положення ст.ст. 92, 203, 215, 216, 232, 236, 238 ЦК України та положення ст.ст. 20, 207 ГК України.

28 січня 2016 року відповідач у справі подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку із безпідставністю вимог позивача. Даний відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 26).

02 лютого 2016 року суд, у зв'язку із необхідністю витребування у відповідача нових доказів, оголосив перерву в засіданні до 14 год. 30 хв. 23 лютого 2016 року.

16 лютого 2016 року до суду від позивача у справі надійшло клопотання, у якому в порядку в порядку ст. 38 ГПК України просить суд витребувати у відповідача копію протоколу виїмки документів та підтвердження повідомлення позивача про факт передачі документів до правоохоронних органів.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на ті обставини, що у судовому засіданні 02.02.2016р. представник відповідача стверджував про факт передачі документів до правоохоронних органів. Позивач зазначає, що до КП "ХБТІ" ХОР не надходило повідомлення вищезазначеного факту, а також на підприємстві відсутнє документальне підтвердження проведення виїмки документів, що знаходились на зберіганні у відповідача, що є порушенням умов п.2.10.1. договору. Дане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 30-31).

22 лютого 2016 року відповідач у справі з заявою подав до суду засвідчену копію додатку від 12.08.2014р. до договору ЛФА № 0001 від 12.08.2014р. Дану заяву з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 33-34).

Представник позивача у судовому засіданні 23.02.2016р. підтримав клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.02.2016р. заперечив проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 12 серпня 2014 року між комунальним підприємством "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради (надалі - позивач або замовник) в особі керівника ОСОБА_4 і адвокатським об'єднанням "МІМІР" (надалі - відповідач або виконавець) в особі голови ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги серія ЛФА № 0001 від (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1 договору виконавець надає замовнику правову допомогу в об'ємах та на умовах, передбачених в даному договорі.

Згідно актів прийому-передачі від 12.09.2014р. до договору (а.с. 9-10) слідує, що на виконання умов договору замовник передав а виконавець прийняв оригінали бухгалтерських документів КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, у тому числі відомості нарахування заробітної плати працівників підприємства, розрахункові відомості заробітної плати, табелі обліку робочого часу за період 2011р. по 2014р.

Звертаючись з позовом до суду позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що наказом про припинення трудового договору №79-к/тр від 17.11.2014р. ОСОБА_4 закінчив виконувати обов'язки начальника підприємства, у зв'язку із чим на підставі розпорядження голови Херсонської обласної ради № 70 від 29.12.2012р. було призначено ОСОБА_5, як виконуючого обов'язки начальника КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради.

У зв'язку із проведенням на підприємстві фінансової перевірки, вихідним листом № 307 від 03.04.2015р. керівництво КП "ХБТІ" ХОР звернулось до відповідача з проханням терміново повернути копії та оригінали документів переданих актом прийому-передачі від 12.09.2014р. до договору про надання правової допомоги від 12.08.2014р., а також відповідно до ст. 188 ГК України надіслало 2 примірника пропозиції про розірвання договору

28 квітня 2015 року позивач отримав заяву відповідача від 20.04.2015р., в якій останній повідомляє, що від імені КП "ХБТІ" ХОР відповідачем була надіслана заява до Державної фінансової інспекції України, зі змісту якої вбачається повідомлення адвоката що бухгалтерські документи знаходяться в адвокатському об'єднанні "МІМІР".

Надалі позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою № 369 від 29.04.2015р. про повернення оригіналів документів та розірвання договору про надання правової допомоги від 12.08.2014р.

Листом від 21.05.2015р. відповідач залишив без виконання вимогу позивача щодо повернення документів.

Позивач зазначає, що зі змісту оскаржуваного договору вбачається, що він укладений суто в інтересах колишнього керівника КП "ХБТІ" ХОР, зокрема п.2.7. та п.5.3., а також враховуючи той факт, що строк дії договору діє до виконання відповідачем зазначених у договорі послуг (п. 9.1.).

Відповідно до умов п.2.7. договору виконавець самостійно вибирає порядок надання юридичної допомоги та вільний в методах і способах здійснення своїх зобов'язань по даному договору. На думку позивача, виходячи з умов даного пункту договору відповідач частково уникає відповідальності за виконання своїх зобов'язань та результати наданих послуг.

Відповідно до умов п.5.3. договору виконавець має право відмовити замовнику у поверненні переданих виконавцю документів до завершення строку дії даного договору.

Позивач вважає, що вказані умови договору зазначені з метою приховування оригіналів бухгалтерських документів, адже для надання юридичних послуг немає необхідності утримувати оригінали документів, наявність на підприємстві яких обов'язкова для надання звітної інформації.

Позивач також зазначає, що основною вимогою до представника є його добросовісність та приписи діяти в інтересах особи, яку він представляє, зокрема у ч.3 ст. 238 ЦК України представникові прямо заборонено вчиняти правочини від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, яку він представляє. Представник, вчиняючи правочин, не виражає власної волі, він реалізує волю особи, яку він представляє.

На думку позивача оспорюваний договір був укладений внаслідок зловмисної домовленості представників сторін з метою приховування документів бухгалтерського обліку, що підтверджує факт створення несприятливих наслідків для позивача у вигляді утримання керівництвом адвокатського об'єднанням "МІМІР" оригіналів документів, що тим самим створює труднощі у функціонуванні підприємства, а також перешкоджає у наданні звітної інформації контролюючим органам.

Позивач також зазначає, що згідно з ч.3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Тобто представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю, а його завдання полягає в тому, щоб донести до контрагента волю особи, яку він представляє.

Таким чином, посилаючись на норми ст.ст. 92, 203, 215, 216, 232, 236, 238 ЦК України та положення ст. 207 ГК України, позивач стверджує, що договір про надання правової допомоги серія ЛФА № 0001 від 12.08.2014р. укладено з порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню недійсним.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України. Так, згі дно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як передбачено ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Статтею 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Враховуючи предмет договору про надання правової допомоги серія ЛФА № 0001 від 12.08.2014р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з умов п.п.2.1.1.-2.1.4. договору, відповідач взяв на себе обов'язок надати позивачу правову допомогу, а саме:

- представництво інтересів замовника в Державній фінансовій інспекції, правоохоронних та судових органах в якості захисника прав та охоронюваних інтересів;

- представництво інтересів замовника по справі Херсонського окружного адміністративного суду № 821/3107/14;

- представництво інтересів замовника по питанням пов'язаними зі громадянкою ОСОБА_6 і громадянином ОСОБА_7

Також зі змісту умов п.п.2.9. - 2.9.4 слідує, замовник за вимогою виконавця надає останньому, по акту прийому-передачі, оригінальні примірники:

- установчих документів замовника;

- первинних документів, які підтверджують ведення статистичного, бухгалтерського та податкового обліку замовника;

- оформлення трудових відносин з працівниками замовника;

- документів, які підтверджують ведення фінансових операцій замовником тощо.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стосовно тверджень позивача про те, що спірний договір між колишнім керівником КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради - ОСОБА_4 і відповідачем був укладений внаслідок зловмисної домовленості представників сторін з метою приховування документів бухгалтерського обліку, що підтверджує факт створення несприятливих наслідків для позивача у вигляді утримання відповідачем оригіналів документів, тим самим створюючи труднощі у функціонуванні КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, то судом враховується наступне.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 64 ЦПК України та ст. 79 КАС України передбачено, що письмові докази по справі, як правило, подаються в оригіналі і повертаються стороні після закінчення провадження у справі. Обов'язок надання оригіналів документів також передбачено і ст. 36 ГПК України.

Враховуючі зазначені приписи процесуальних кодексів України, суд вважає, що сторонами спірного договору правомірно було включено умови про надання виконавцеві послуг оригіналів документів і їх повернення після закінчення строку дії договору.

Таким чином, факт включення до умов спірного договору обов'язку замовника передання виконавцеві послуг оригіналів документів, не є підставою для визнання договору недійсним, а тому вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги.

Суд також звертає увагу позивача, що зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає наявність існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам органу юридичної особи яку він представляє, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Дані факти повинні бути доведені позивачем.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що твердження позивача щодо зловмисної домовленості між колишнім керівником КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради - ОСОБА_4 і керівником АО "МІМІР" не підтверджені жодними належними доказами, а тому не можуть слугувати підставою для визнання недійсним договору про надання правової допомоги серія ЛФА № 0001 від 12.08.2014р.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, власне на сторону покладено обов'язок доведення тих обставин, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги або заперечення.

Відповідно до положень ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів та не наведено у позові обґрунтованих доводів, які б дійсно доводили, що договір про надання правової допомоги серія ЛФА № 0001 від 12.08.2014р. суперечить вимогам ч.3 ст. 92 та ч.3 ст. 238 ЦК України.

Також суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути оригінали документів бухгалтерського обліку, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, у задоволенні якої суд відмовив.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача копії протоколу виїмки документів та підтвердження повідомлення позивача про факт передачі документів до правоохоронних органів, оскільки заявником не зазначено жодних обставин, які б перешкоджали йому самостійно витребувати у відповідача та надати суду вказані документи. Позивач також і не обґрунтовує, яким чином вказані документи вплинуть на результати розгляду спору.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутні обставини, які б зумовили необхідність витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально не підтверджені, а отже такі, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.02.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко