УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.03.2016Справа № 910/3729/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 901 425,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 901 425,26 грн.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а тому підлягає поверненню з посиланням на статтю 63 ГПК України з огляду на наступне.

Статтею 57 ГПК України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 44 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діє з 1 вересня 2015 року), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2016 року - 1378 гривень.

Отже, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діє з 1 вересня 2015 року), повинно бути сплачено за подання до господарського суду: 1) позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206700 грн.); 2) позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378 грн.).

У той же час статтею 8 Закону унормовано, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищезазначених імперативних приписів чинного законодавства вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, в порядку статті 33 ГПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Обґрунтовуючи своє клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилався на здійснення неналежного фінансування Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та надав, в якості доказу, довідку Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області Державної казначейської служби України № 04-04/50-418 від 25 січня 2016 року. Із змісту вказаної довідки вбачається, що станом на 22 січня 2016 року на рахунку Регіонального відділення Фонду 6365 "Відкриті асигнування загального фонду державного бюджету" по КПКВ 6611010 "Керівництво та управління у сфері державного майна" за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" залишок відкритих асигнувань відсутній.

Суд зазначає, що з даним позовом до суду Регіональне відділення звернулось у березні 2016 року, однак доказів відсутності бюджетних асигнувань на момент звернення з даним позовом до суду позивач не надав, як і не надав належних доказів того, що сплата судового збору здійснюється позивачем виключно з рахунку 6365 "Відкриті асигнування загального фонду державного бюджету".

Як вже зазначено вище, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. Зважаючи на вищезазначені законодавчі приписи, самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Такої ж правової позиції дотримується Пленум Вищого господарського суду України у пункті 3.1 його Постанови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, у зв'язку з чим у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також Пленум Вищого господарського суду України у пункті 2.22 своєї постанови від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначив, що у разі неподання заявником належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, позовна заява повертається господарським судом з підстав, передбачених вищенаведеною нормою Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин вказана позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Слід також зазначити, що за частиною 3 статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення, а також повторному зверненню із заявою про звільнення від сплати судового збору в разі подання належних доказів, які підтверджують скрутний майновий стан позивача.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути дану позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Суддя Є.В. Павленко