КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа№ 910/13383/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року

за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково

у справі № 910/13383/14 (суддя - Князьков В.В..)

за позовом Виконуючого обов'язки прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави в особі 1. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

2.Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 146 819 661, 13 грн

за участю представників сторін:

від позивача-1: не з'явився

від позивача-2: Прокофєва Л.В., довіреність №14-4 від 13.01.2014 року

від відповідача: Кравчик С.М., довіреність №91/2015/11/11-7 від 11.11.2015 року

від прокуратури: Панцюра О.Б., посвідчення №018320 від 16.07.2013 року

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов'язки прокурора Шевченківського району м. Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 146 819 661, 13 грн заборгованості за договором №13/3408-БО-41 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р., з яких основного боргу у сумі 113 503 385, 24 грн, 21 773 969,72 грн - пені, 5 666 173,99 грн - 3% річних та 5 876 132,18 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі №910/13383/14 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київенерго», на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 113 503 385, 24 грн основного боргу, 19 596 572,75 грн пені, 5 666 173,99 грн 3% річних, 5 876 132,18 грн. інфляційних втрат та 73080,00 грн витрат по сплаті судового збору (а.с. 92-96 том 1).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 року (а.с. 162 -170 том 1) апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі №910/13383/14 залишено без змін.

08.12.2014 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі №910/13383/14 видано відповідний наказ (а.с. 172 том 1).

12.02.2015 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково, в частині стягнення основного боргу в розмірі 113 503 385, 24 грн (а.с. 236-237 том 1)

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року№910/13383/14 таким, що не підлягає виконанню частково. Наказ Господарського суду міста Києва №910/13383/14 від 08.12.2014 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягненні основного боргу в сумі 113 503 385, 24 грн (а.с. 24-26 том 2).

30.09.2015 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшла заява про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року№910/13383/14 таким, що не підлягає виконанню частково, в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних (а.с. 177-179 том 3).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року у справі №910/13383/14 заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково.

Визнано наказ Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №910/13383/14, виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені у розмірі 19 596 572, 95 грн. В іншій частині заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (а.с. 258-262 том 3).

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» подав апеляційну скаргу б/н від 03.02.2016 року, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року у справі №910/13383/14 в частині відмови у визнанні наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 5 666 173, 99 грн - 3% річних та 5 876 132,18 грн - інфляційних втрат та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №910/13383/14 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року Публічному акціонерному товариству «Київенерго» поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 29.02.2016 року.

25.02.2016 року від Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшов відзив (вх. №09-10/4089/16) на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та стверджує про те, що місцевий господарський суд не мав законних підстав для задоволення заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню і повинен був відмовити у даній заяві повністю.

У судовому засіданні 29.02.2016 року представник апелянта подав заяву про відмову від апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 100 ГПК України, припинити апеляційне провадження у справі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заперечив проти прийняття відмови від апеляційної скарги, оскільки така відмова, за твердженням позивача-2, спрямована на ухилення відповідача від виконання прийнятого рішення суду та сплати штрафних санкцій, що відповідно порушує законні права та інтереси Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», які були захищені рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року.

Дослідивши подану Публічним акціонерним товариством «Київенерго» заяву про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції відмовляє у прийнятті відмови апелянта від апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 100 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду визнано наказ Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №910/13383/14 в частині стягнення 19 596 572, 95 грн пені таким, що не підлягає виконанню, право на стягнення якої було встановлене рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року, яке набрало законної сили, та оскільки під час апеляційного перегляду апеляційний господарський суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення (ухвали) в повному обсязі, а не лише в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така відмова від апеляційної скарги порушує права та інтереси Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивача-2 у справі), який також оскаржував ухвалу місцевого господарського суду від 25.01.2016 апеляційну скаргу якого було повернуто у зв'язку з оплатою судового збору за невірними реквізитами. Окрім того, позивач, в судовому засіданні заперечив як правомірність оскаржуваної ухвали, вимог апеляційної скарги відповідача, так і заяву останнього про відмову від апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Зазначений порядок подання та оформлення заяви стосується і заяви про відмову від апеляційної скарги.

При цьому, згідно ч. 1-3 ст 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Як вбачається з поданої відповідачем заяви про відмову від апеляційної скарги, така заява підписана представником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» за довіреністю ОСОБА_6. До вказаної заяви відповідачем додана довіреність №91/2015/02/02-2 від 02.02.2015 року на підтвердження повноважень ОСОБА_6 на підписання заяви про відмову від апеляційної скарги, з якої вбачається, що довіреність №91/2015/02/02-2 від 02.02.2015 року видана Публічним акціонерним товариством «Київенерго» в особі Генерального директора Фоменка О.В. без права передоручення та дійсна до 31 січня 2016 року. Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача була подана лише 04.02.2016 року та прийнята ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року, відтак підписання ОСОБА_6, повноваження якої були дійсні тільки до 31.01.2016 року, заяви про відмову від даної апеляційної скарги свідчить про те, що така заява підписана особою, яка не мала повноважень на її підписання. Зазначені обставини також є підставою для відмови в прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про відмову від апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд відповідно до ст. 99 ГПК України здійснює перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року в повному обсязі, користуючись правами суду першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

У судовому засіданні 29.02.2016 року представник позивача-2 просив апеляційний господарський суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та в задоволені заяви відмовити повністю.

Прокурор у судовому засіданні 29.02.2016 року заперечив проти задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Київенерго», при цьому підтримав позицію Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, і в задоволені заяви відмовити повністю.

Представник позивача-1 у справі у судове засідання 29.02.2016 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Беручи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги, встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, відсутність заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача-1 за наявними в ній матеріалами, так як їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне.

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.09.2014р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2015р. у справі №910/13383/14 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 113 503 385,24 грн основного боргу, 19 596 572,75 грн пені, 5 666 173,99 грн 3% річних, 5 876 132,18 грн інфляційних втрат та 73 080,00 грн витрат по сплаті судового збору.

08.12.2014 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі №910/13383/14 видано відповідний наказ.

30.09.2015 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» надійшла заява про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року№910/13383/14 таким, що не підлягає виконанню частково, в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Як на правову підставу поданої заяви Публічне акціонерне товариство «Київенерго» посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який набрав чинності 06.06.2015 р., та яким було внесено зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (в редакції Закону про внесення змін) заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту частини 13 ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», вбачається, що передбачене нею списання пені, штрафних та фінансових санкцій слід розглядати як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, не погашеної на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Тобто, списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості за спожитий у 2014 році природний газ (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою. На це додатково вказує також сам зміст абзацу 3 вищезазначеної частини 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», з якого випливає списання пені, штрафних та фінансових санкцій за умови виконання вимог цієї частини.

Суд звертає увагу, що частиною 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» передбачена реструктуризація заборгованості за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, та списання, нарахованих на цю заборгованість пені та інших штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі №910/13383/14, яке набрало законної сили, стягувалась заборгованість за спожитий відповідачем протягом січня-жовтня 2013 року природний газ на підставі договору №13/3408-Б0-41 від 28.12.2012 року та нараховані на дану заборгованість пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв'язку зі сплатою відповідачем в добровільному порядку суми заборгованості, яка була стягнута рішенням суду, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 року (а.с. 24-26 том 2) було визнано наказ Господарського суду міста Києва №910/13383/14 від 08.12.2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягненні основного боргу в сумі 113 503 385, 24 грн.

При цьому, при винесенні 18.03.2015 року ухвали місцевим господарським судом було встановлено, що згідно платіжних доручень (а.с. 87-93 том 2) оплата суми заборгованості була здійснена Публічним акціонерним товариством «Київенерго» ще протягом червня-жовтня 2014 року і станом на 19.02.2015 заборгованість, стягнута за рішенням суду, у відповідача відсутня.

Тобто заборгованість Публічного акціонерного товариства «Київенерго» за спожитий у 2013 році природний газ була погашена позивачем ще до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яким було врегульовано можливість реструктуризації заборгованості (та списання серед іншого пені) саме за спожитий у 2014 році природний газ.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що порядок реструктуризації заборгованості та відповідно списання штрафних санкцій, передбачений частиною 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» не поширюється на суми, які були предметом стягнення за рішенням Господарського суду міста Києва у даній праві, оскільки на момент набрання чинності даним Законом заборгованість Публічного акціонерного товариства «Київенерго» вже була погашена та вказана заборгованість, нараховані на неї пеня, інфляційні втрати та 3% річних стосувались саме спожитого у 2013 році природного газу. Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України у постановах від 18.02.2016 року у справі №910/17396/15, від 16.02.2016 року у справі №910/21434/14, від 27.01.2016 року у справі №910/12433/13, від 30.12.2015 року у справі №908/4242/14.

При цьому, апеляційний господарський суд вважає безпідставним висновок Господарського суду міста Києва про можливість застосування частини 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» щодо даних правовідносин, враховуючи існування заборгованості за договорами від 28.12.2012 року № 13/3409-БО-41; від 28.12.2012 року № 13/3410-Б0-4І та від 28.12.2012 року № 13/3411-БО-41, оскільки наказ, який відповідач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, був виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014 року у справі №910/13383/14, де предметом розгляду були правовідносини сторін за зовсім іншим договором, а саме договором №13/3408-БО-41 від 28.12.2012 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд міста Києва дійшов невірного висновку про існування підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконання в частині стягнення пені на підставі частини 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», яка нарахована на заборгованість за спожитий у 2013 році природний газ, та яка була повністю погашена позивачем ще до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». А тому заява відповідача про визнання наказу Господарського суду міста Києва №910/13383/14 від 08.12.2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені задоволенню не підлягає.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про те, що заява ПАТ «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнутих 3% річних у розмірі 5 666 173,99 грн та інфляційних втрат у розмірі 5 876 132,18 грн не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом норми ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, стягнуті рішенням суду у даній справі суми 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями в розумінні приписів Цивільного кодексу України, а тому на них не поширюються положення п. 13 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», які передбачають списання саме штрафних санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року підлягає скасуванню в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 19 596 572,75 грн пені, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» повністю. За таких обставин у задоволенні апеляційної скарги відповідача Київський апеляційний господарський суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта, Публічне акціонерне товариство «Київенерго».

Керуючись ст. 49, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року у справі №910/13383/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року у справі №910/13383/14 скасувати в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання наказу Господарського суду міста Києва 08.12.2014 року №910/13383/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 19 596 572,75 грн пені. В цій частині винести нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго про визнання наказу Господарського суду міста Києва 08.12.2014 року №910/13383/14 таким, що не підлягає виконанню.

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 року у справі №910/13383/14 залишити без змін.

4. Справу №910/13383/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко