ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" березня 2016 р.Справа № 916/737/13

За заявою Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (вх. № 2-1082/16 від 29.02.2016р.) про видачу дублікату наказу в порядку, передбаченому ст. 120 ГПК України, по справі, -

За позовом: приватного підприємства фірми „Владислав

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Блек ОСОБА_1

про стягнення 42 919,51 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.04.2013р. по справі № 916/737/13 позов приватного підприємства фірми „Владислав було задоволено частково, присуджено до стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Блек ОСОБА_1 на користь позивача суму основного боргу в розмірі 38 508 грн. 48 коп., три відсотки річних в сумі 1 436 грн. 95 коп., збитки від інфляції в сумі 37 грн. 31 коп., пеню в сумі 2 897 грн. 06 коп., судовий збір в сумі 1718 грн. 91 коп.

На виконання вказаного рішення суду, відповідно до ст. 116 ГПК України господарським судом 31.05.2013р. був виданий відповідний наказ, який було направлено на адресу стягувача.

29.02.2016р. до суду надійшло подання Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, у відповідності до якої заявник просить суд видати дублікат наказу від 31.05.2013р. про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Блек ОСОБА_1 на користь приватного підприємства фірми „Владислав суму основного боргу в розмірі 38 508 грн. 48 коп., три відсотки річних в сумі 1 436 грн. 95 коп., збитки від інфляції в сумі 37 грн. 31 коп., пеню в сумі 2 897 грн. 06 коп., судовий збір в сумі 1718 грн. 91 коп.

Розглянувши заяву Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про видачу дублікату наказу, надані останнім на підтвердження своїх доводів докази, суд встановив наступне.

Згідно з ст. 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Таким чином, положеннями наведеної статті процесуального закону передбачено дві умови, які свідчать про наявність підстав для видачі дублікату наказу господарським судом: втрата наказу, що має бути підтверджено належними доказами, вичерпний перелік яких викладений у даній статті; відсутність спливу строку, встановленого для предявлення виданого наказу до виконання.

Так, як стверджує заявник, оригінал наказу суду від 31.05.2013р. по даній справі перебував на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, проте відповідне виконавче провадження 25.06.2015р. було завершене на підставі п 2. ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження, після чого наказ був повернутий стягувачу.

Проте, як наголошує заявник, наказ був втрачений при пересилці, оскільки 04.02.2016р. на адресу Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшла скарга стягувача на бездіяльність державного виконавця.

З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Положеннями ст. 22 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України „Про виконавче провадження строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

При цьому, ч. 2 ст. 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, загальний строк предявлення наказу суду від 31.05.2013р. по даній справі до примусового виконання мав сплинути 31.05.2014р. за умови відсутності доказів переривання відповідного строку в порядку ст. 23 Закону України „Про виконавче провадження. Проте, через ненадання заявником копій документів виконавчого провадження, з яких можливо було в встановити точні календарні дати предявлення наказу до виконання та його повернення стягувачу, суд позбавлений можливості дослідити питання подання заяви про видачу дублікату наказу в межах чи поза межами строку предявлення цього документу до виконання, що свідчить про необгрунтованість поданого Відділом державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області подання.

Крім того, на підтвердження факт втрати наказу господарського суду Одеської області від 31.05.2013р. по даній справі заявником не було наданого жодного доказу, які наведені у ст. 120 ГПК України при втраті наказу особами, відмінними від стягувача, а саме: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу. Про факт втрати наказу зазначено виключно по тексту самої заяви державного виконавця.

При цьому, суд зазначає, що вказаний наказ був втрачений при його пересиланні органами поштового звязку, у звязку з чим, даний юридичний факт повинен бути підтверджений саме довідкою органу звязку.

Отже, господарський суд доходить висновку, що заявником не додано належних, визначених ст. 120 ГПК України, доказів на підтвердження факту втрати наказу господарського суду Одеської області від 31.05.2013р. по даній справі, а також не надано документів, на підставі яких можливо питання подання заяви про видачу дублікату наказу в межах чи поза межами строку предявлення цього документу до виконання. Викладене унеможливлює задоволення відповідного подання Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Більш того, відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір за видачу дубліката судового наказу та виконавчого листа встановлено ставку судового збору в сумі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що протягом 2016 календарного року складає 41,34 грн.

При цьому, органи державної виконавчої служби згідно зі ст. 5 Закону України „Про судовий збір не віднесені до переліку осіб, яким законом надано пільги щодо сплати судового збору.

Таким чином, приймаючи до уваги, що заявником до поданої заяви про видачу дублікату наказу суду не додано доказів сплати судового збору, а також враховуючи, що органи державної виконавчої служби не віднесені законом до переліку осіб, яким законом надано пільги щодо сплати судового збору і заявником не ставиться питання про звільнення від сплати відповідної суми судового збору, господарський суд доходить висновку, що подання Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про видачу дублікату наказу господарського суду Одеської області від 31.05.2013р. по даній справі про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Блек ОСОБА_1 на користь приватного підприємства фірми „Владислав суми основного боргу в розмірі 38 508 грн. 48 коп., трьох відсотків річних в сумі 1 436 грн. 95 коп., збитків від інфляції в сумі 37 грн. 31 коп., пені в сумі 2 897 грн. 06 коп. та судового збору в сумі 1718 грн. 91 коп. також не підлягає задоволенню із зазначеної підстави.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідно до ст. 120 ГПК України у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення подання Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про видачу дублікату наказу господарського суду Одеської області від 31.05.2013р. по даній справі про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Блек ОСОБА_1 на користь приватного підприємства фірми „Владислав суми основного боргу в розмірі 38 508 грн. 48 коп., трьох відсотків річних в сумі 1 436 грн. 95 коп., збитків від інфляції в сумі 37 грн. 31 коп., пені в сумі 2 897 грн. 06 коп. та судового збору в сумі 1718 грн. 91 коп.

Керуючись ст.ст. 86, 120 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні подання (вх. № 2-1082/16 від 29.02.2016р.) про видачу дублікату наказу господарського суду Одеської області від 31.05.2013р. по справі № 916/737/13 про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Блек ОСОБА_1 на користь приватного підприємства фірми „Владислав суми основного боргу в розмірі 38 508 грн. 48 коп., трьох відсотків річних в сумі 1 436 грн. 95 коп., збитків від інфляції в сумі 37 грн. 31 коп., пені в сумі 2 897 грн. 06 коп. та судового збору в сумі 1718 грн. 91 коп. Відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області відмовити.

Відповідно до ст. 106, 111-13 ГПК України ухвалу про видачу дубліката наказу може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя С.П. Желєзна