РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/33077/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 9668,22 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Білоконь І.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - позивач) заявлено позов до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 9668,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту. «Все включено» №105а/14к/ш від 20.03.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2015 порушено провадження у справі №910/33077/15, розгляд справи призначено на 01.02.2016; витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію щодо полісу №АС/2511675.

15.01.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

28.01.2016 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

01.02.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, клопотання про розгляд справи без його участі, а також відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з огляду на те, що його страхувальник всупереч вимог пп. 33.1.4, п. 33.1 ст. 33 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не звертався з повідомленням про ДТП. Крім того, зауважив, що матеріали справи не містять доказів наявності вини у ДТП ОСОБА_2

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 розгляд справи відкладено до 29.02.2016.

26.02.2016 позивач через відділ діловодства суду подав заперечення на відзив, в якому наголосив на тому, що страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу зобов'язана сплатити страхове відшкодування, і не повідомлення про ДТП страхувальником не є підставою для відмови у виплаті. Також зазначив, що повідомлення про ДТП, складене його учасниками відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП.

Представник позивача в судовому засіданні 29.02.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання господарського суду не з'явився, втім у клопотанні №0182 від 29.01.2016 просив проводити розгляд справи за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.03.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та ОСОБА_3, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №105а/14к/ш, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, зокрема, автомобілем марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 21.03.2014 по 20.03.2015.

06.04.2014 об 14 год. 17 хв. в м. Києві по бул. Дружби Народів, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

По факту вказаної ДТП водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 06.04.2014.

Як встановлено ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Аналогічна за змістом норма міститься у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до цієї Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

З відомостей, які містяться в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) вбачається, що 06.04.2014 по бул. Дружби Народів ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі під час повороту направо здійснив зіткнення із задньою частиною іншого транспортного засобу (автомобіль «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1), внаслідок чого наслідок чого автомобілі зазнали пошкоджень.

При цьому судом встановлено, що європротокол складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб В, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3 Правил дорожнього руху).

Суд зазначає, що схема дорожньо-транспортної пригоди та обставини при яких вона мала місце, свідчить про порушення водієм автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, а відтак, про наявність вини останнього у ДТП.

Крім того, факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, враховуючи вищенаведене та з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 06.04.2014 як належний доказ вчинення ДТП за участю автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, і автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номерНОМЕР_2, так як належний доказ наявності вини ОСОБА_2 у її скоєнні.

07.04.2014 власник застрахованого автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій просив виплатити відшкодування.

Згідно з рахунками-фактурами №КСС00000656 від 08.04.2014 та №КСС00000436/ КСС00000825 від 18.07.2014 складеними станцією техобслуговування - Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогарант АВ» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 11456,67 грн.

Відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №105а/14к/ш від 20.03.2014, позивач склав страхові акти №1.001.14.05957/VESKO11265 від 14.04.2014 та №1.001.14.05957/VESKO21348 від 21.07.2014, згідно з якими пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 10668,22 грн.

На підставі складених страхових актів Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 10668,22 грн. на рахунок СТО - «Автогарант АВ», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №102 813 від 15.04.2014 та №120 979 від 22.07.2014.

Позивач звертався до відповідача (як особи, відповідальної за завдану шкоду) з заявою №7935/25/ЦВ від 17.09.2014, в якій просив відшкодувати 10668,22 грн. на його рахунок.

Проте, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" відповіді на заяву не надало та страхове відшкодування не сплатило.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Таким чином, з наведених приписів законодавства вбачається, що позивач - ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП знаходився під керуванням ОСОБА_2

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Наявність вини у вчиненні вказаної ДТП водія автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_2 підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 06.04.2014. Будь-яких доказів, що свідчили б про зворотне, відповідачем суду не представлено, а тому шкода заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісом) №АС/2511675, строк дії якого з 04.10.2013 по 03.10.2014, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем.

Як передбачено в пункті 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС/2511675 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 11456,67 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми - 10668,22 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, а також визначені полісом №АС/2511675 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 9668,22 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

Доводи відповідача про те, що оскільки його не було повідомлено про ДТП за участю застрахованого автомобіля відповідно до ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у нього відсутній обов'язок перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування, судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону водій транспортного засобу зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Вказана норма Закону не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, у статті 38 Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, неповідомлення страхувальником відповідача про настання страхового випадку не звільняє відповідача від обов'язку виплати страхового відшкодування, однак надає йому право пред'явлення регресного позову до свого страхувальника, в порядку ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 30.01.2012 у справі №3-144гс11.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування в сумі 9668 (дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 22 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.03.2016

Суддя О.А. Грєхова