РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/9926/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс»

Про стягнення 184 831,14 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

від позивача: Мушинська М.В. представник за довіреністю № б/н від 28.09.15.

від відповідача: Козаченко І.В. представник за довіреністю № б/н від 10.07.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Айболит» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» про стягнення заборгованості в розмірі 184 831,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору №063-11 від 01.08.2011р. про надання медичної допомоги та послуг клієнтам асистанської компанії «Стайл Сервіс» в частині внесення оплати за медичні послуги, які було надано заявником у період з 11.08.2013р. по 24.02.2014р.

Рішенням від 09.07.2015р. Господарського суду міста Києва задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболіт» в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015р. скасовано, в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.12.2015р. вищезазначені рішення та постанову скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи вказані вище судові акти суд касаційної інстанції виходив з того, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно досліджено всіх представлених до матеріалів справи доказів, та не вирішено питання щодо наявності підстав для припинення провадження по справі. Вищим господарським судом України зазначено, що при новому розгляді справи суду слід встановити відсутність або наявність факту надання послуг, строк їх оплати та з'ясувати чи є предмет та підстави позовів у справі №910/9926/15 та 910/7370/14 тотожними.

Розпорядженням № 04-23/44 від 11.01.2016р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до якого справу № 910/9926/15 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою від 13.01.2016р. справу №910/9926/15 до свого провадження та призначити її до розгляду на 02.02.2016р.

Позивач в процесі нового розгляду справи позовні вимоги підтримав повному обсязі та наголосив на відмінності предмету та підстав позовних вимог у справах №910/9926/15 та №910/7370/14.

Відповідач у відзиві без номера та дати, що надійшов до Господарського суду міста Києва 29.01.2016р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на безпідставність включення заявником до актів наданих послуг вартості послуг, ціна на які так і не була погоджена контрагентами. Крім того, відповідачем наголошено на відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» обов'язку з оплати медичних послуг, оплата яких не була гарантована замовником у передбаченому договором №063-11 від 01.08.2011р. порядку. Одночасно, на думку вказаного учасника судового процесу, предмет та підстави позовних вимог у справах №910/9926/15 та №910/7370/14 є тотожними, а отже, проводження по розглядуваній справі підлягає припиненню.

У судовому засіданні 02.02.2016р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» було в повному обсязі підтримано заявлені позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та заявив клопотання про припинення провадження по справі.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.02.2016р. було оголошено перерву до 23.02.2016р.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 23.02.2016р. позивачем було підтримано заявлений позов та надано заперечення проти задоволення клопотання про припинення провадження.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та підтримав клопотання про припинення провадження.

23.02.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» на клопотання відповідача про припинення провадження.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.02.2016р. було оголошено перерву до 09.03.2016р.

В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» про припинення провадження суд відмовляє з наступних підстав.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави припинення провадження по справі.

У п.4.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі, в тому числі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, тобто, спосіб захисту цього права чи інтересу. Одночасно, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення. Аналогічну правову позицію наведено у п.3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та постанові від 26.06.2014р. Вищого господарського суду України по справі №911/4611/13.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, які у відповідності до ст.11112 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, судом з'ясовано таке.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/7370/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» про стягнення заборгованості в розмірі 274 667,44 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2014р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» були задоволені в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2014р. рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2014р. скасовано та поставлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» документів, необхідних для оплати послуг, а отже, і пропуску відповідачем строків оплати послуг, наданих за договором №063-11 від 01.08.2011р.

Постановою від 04.03.2015р. Вищого господарського суду України постанова від 11.12.2014р. Київського апеляційного суду залишена без змін.

Предметом спору у наведені справі було стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 274 667,44 грн.

Одночасно, підставу позовних вимог становили обставини щодо неналежного виконання замовником своїх обов'язків за договором №063-11 від 01.08.2011р. про надання медичної допомоги та послуг клієнтам асистанської компанії «Стайл Сервіс» в частині оплати послуг, які було надано у період 01.01.2013р. по 24.03.2014р.

Наразі, суд зауважує, що підстави позову у справах №910/7370/14 та №910/9926/15 є відмінними оскільки до підстав позову у справі №910/9926/15 належать також ті обставини, що виконавцем послуг за договором №063-11 від 01.08.2011р. у квітні 2015р., тобто вже після прийняття рішення по справі №910/7370/14, було направлено замовнику всі документи, що є необхідними для виникнення у замовника обов'язку оплатити послуги, проте, всупереч наведеного вище останнім свої грошові зобов'язання виконано не було.

Таким чином, з огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що підстави позовних вимог у справах №910/7370/14 та №910/9926/15 не є тотожними, а отже, посилання відповідача на приписи п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України в якості підстави для припинення провадження є необґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» про припинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву № б/н від 04.06.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболіт» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Згідно із ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, позивачем не було наведено жодних належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

З огляду на викладене вище, враховуючи приписи ст.ст.4-3, 33, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, зміст Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», приймаючи до уваги, що клопотання позивача позбавлене будь-якого доказового обґрунтування, останнє залишене судом без задоволення.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.10 Постанови №6 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову, відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, приймаючи до уваги строки розгляду справи, передбачені ст.69 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 09.03.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення всіх учасників судового процесу, дослідивши всі представлені докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 01.08.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Айболит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» було укладено договір №063-11 про надання медичної допомоги та послуг клієнтам асистанської компанії «Стайл Сервіс», предметом якого згідно п.1 є надання необхідної медичної допомоги та послуг закладом клієнтам асистанської компанії «Смайл Сервіс».

Зі змісту п.3.1.2 договору №063-11 від 01.08.2011р. вбачається, що вартість та види медичних послуг, які надаються в межах укладеного між сторонами правочину, визначається у додатку №1 до договору.

Договір підписаний в двох примірниках та вступає в дію з моменту підписання. Термін дії договору - один календарний рік з моменту підписання. Дія договору автоматично щорічно продовжується після закінчення цього терміну на один рік на тих же умовах у випаду, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не сповістить іншу сторону про свій намір розірвати правочин (п.п.6.1, 6.2 договору №063-11 від 01.08.2011р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №063-11 від 01.08.2011р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з надання медичних послуг.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно п.2.1 договору №063-11 від 01.08.2011р. асистанська компанія «Смайл Сервіс» - це компанія, яка забезпечує організацію асистанських послуг та оперативної допомоги особам, які мають право користуватись послугами компанії «Смайл Сервіс» на підставі чинних договорів між страховими компаніями та асистанською компанією «Смайл Сервіс».

Клієнтом асистанської компанії у розумінні укладеного між сторонами правочину є особа, яка потребує надання медичної допомоги або послуг та, яка звернулась до закладу через «Смайл Сервіс», і на момент виникнення збитку його здоров'ю та звернення має право на користування послугами компанії «Смайл Сервіс» на території України на підставі діючого договору про медичне страхування або на підставі інших діючих договорів, та яка має відповідні документи, які підтверджують це: договір страхування, страховий поліс, страховий сертифікат або страхову картку. Зазначена особа може бути як громадянином України, та і громадянином іншої держави (п.2.2 договору №063-11 від 01.08.2011р.).

Згідно п.3.1 спірного договору заклад зобов'язується, в тому числі, надавати клієнтам «Смайл Сервіс» можливість отримання необхідної висококваліфікованої медичної допомоги та послуг кваліфікованого персоналу згідно договору та прейскуранту (додаток №1); надати застрахованим клієнтам «Смайл Сервіс» допомогу види, вартість та розміри якої встановлюються у додатку №1 до договору; оформляти при обслуговуванні клієнтів «Смайл сервіс» відповідну медичну документацію, яка затверджена в системі охорони здоров'я; сприяти «Смайл Сервіс» в проведенні медичної експертизи та надавати всю необхідну медичну та фінансову документацію. До медичної документації належить: медична картка, виписка чи заключення з підписом та печаттю лікаря; перелік проведених медичних та лабораторних досліджень; рецепти та медикаменти у випадку виписки. Фінансовими документами є: рахунок-фактура оригінал, акт виконаних робіт з печаттю закладу та повним переліком проведених досліджень, лікування, маніпуляцій та їх ціною - калькуляція, податкова накладна.

За умовами п.3.1.10 укладеного між сторонами правочину заклад має право самостійно визначати об'єм надання невідкладної (ургентної) медичної допомоги клієнтам «Смайл Сервіс» у випадку якщо допомога є ургентною згідно медико-економічним стандартам та методикам, прийнятим Міністерством охорони здоров'я України або існуючими методичними посібниками в системі охорони здоров'я.

У п.3.2 договору №063-11 від 01.08.2011р. зазначено, що замовник зобов'язаний: своєчасно інформувати за запитом закладу про можливість або неможливість покриття витрат з надання медичної допомоги і послуг клієнту понад попередньо вказаний ліміт за рахунок «Смайл Сервіс» у випадку перевищення (очікування перевищення) страхового ліміту; надавати закладу гарантійний лист, в якому зазначено прізвище, ім'я та по батькові, контактну інформацію та закріплено перелік послуг, які підлягають оплаті. Гарантійний лист складається у дозвільній формі та направляється по електронній пошті.

З представлених суду документів вбачається, що контрагентами у межах договору №063-11 від 01.08.2011р. затверджено прайс-лист б/н від 28.05.2012р. на обслуговування Автономної республіки Крим сезону 2012р. У наведеному документі сторонами було досягнуто згоди щодо переліку та вартості медичних та інших послуг, які надаються позивачем в межах спірного правочину.

Як свідчать матеріали справи, в межах договору №063-11 від 01.08.2011р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Айболит» гарантійні листи про забезпечення оплати медичного обслуговування клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс»: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_63, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_64, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57.

На виконання умов договору №063-11 від 01.08.2011р. позивачем було надано медичні послуги особам, які зазначені у гарантійних листах.

Крім того, за твердженнями заявника, саме на виконання умов укладеного між сторонами правочину останнім було надано медичну допомогу таким особам: ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_65 та ОСОБА_60, про що складено акти на загальну суму 3183 грн.

За наслідками надання медичних послуг кожному з наведених вище клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» Товариством з обмеженою відповідальністю «Айболит» було складено консультативні висновки, рахунки-фактури та акти виконаних робіт на загальну суму 185576,14 грн.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як зазначалось вище, зі змісту п.3.1.2 договору №063-11 від 01.08.2011р. вбачається, що вартість та види медичних послуг, які надаються в межах укладеного між сторонами правочину, визначається у додатку №1 до договору.

Вище судом також вказувалось, що контрагентами у межах договору №063-11 від 01.08.2011р. затверджено прайс-лист б/н від 28.05.2012р. на обслуговування Автономної республіки Крим сезону 2012р. У наведеному документі сторонами було досягнуто згоди щодо переліку та вартості медичних та інших послуг, які надаються позивачем в межах спірного правочину.

Пунктом 3.1.9 договору №063-11 від 01.08.2011р. також передбачено, що у разі необхідності внесення змін щодо вартості і видів послуг, викладених в додатку №1, заклад повинен повідомити про це «Смайл Сервіс» в письмовій формі за 14 календарних днів до запланованого строку їх внесення.

У розділі 4 договору №063-11 від 01.08.2011р. контрагентами було погоджено порядок проведення взаєморозрахунків.

Пунктом 4.1 договору №063-11 від 01.08.2011р. передбачено, що «Смайл Сервіс» зобов'язується забезпечити покриття витрат, пов'язаних з наданням медичної допомоги та послуг клієнтам «Смайл Сервіс» в межах ліміту страхової суми, що була вказана координатором «Смайл Сервіс» за умови ідентифікації особи, яка отримала медичну допомогу та послуги як клієнта «Смайл Сервіс», ідентифікації збитків здоров'ю клієнта як страхового викпадку, та у випадку, коли певна допомога або певні послуги клієнту були надані безпосередньо на основі замовлення «Смайл Сервіс».

Вищенаведені витрати покриваються такими способами: «Смайл Сервіс» перераховує на розрахунковий рахунок закладу суму за фактом надання медичних послуг клієнтам «Смайл Сервіс» один раз на місяць протягом чотирнадцяти банківських днів з часу отримання оригіналу рахунку закладу та іншої документації, вказаної у п.3.1.18, у відповідності з обсягом допомоги, наданої клієнту, та цінами наданими у додатку №1 до договору, якщо медична допомога або послуги надавались клієнту безпосередньо на основі замовлення «Смайл Сервіс» та якщо «Смайл Сервіс» про гарантував закладу оплату медичної допомоги та послуг, які надавались клієнту, у випадку якщо звернення клієнта в заклад було здійснене не на основі замовлення «Смайл Сервіс». У цьому випадку приймається до уваги телефонне або письмове підтвердження «Смайл Сервіс» (за узгодженням сторін); на основі попередньої домовленості сторін оплата на розрахунковий рахунок закладу може здійснюватись і страховою компанією (п.4.2 договору №063-11 від 01.08.2011р.

Як вказувалось вище, на підтвердження надання медичних та інших послуг в межах договору №063-11 від 01.08.2011р. позивачем представлено до матеріалів справи акти виконаних робіт на загальну суму 185 576,14 грн.

Одночасно, керуючись умовами договору до кожного з актів за період з 11.08.2013р. по 24.02.2014р. заявником також було складено рахунок-фактуру, що скріплений підписом посадової особи заявника та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит».

Вказані документи щодо кожного з клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» було скеровано на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, який скріплено відтиском печатки відділення поштового зв'язку, фіскальним чеком № 1195 від 12.03.2015р. та поштовим повідомленням № 425.

Згідно змісту поштового повідомлення № 425 наведені документи було отримано замовником (відповідачем) 16.03.2015р.

При цьому, з приводу адреси, на яку направлено документацію з метою проведення взаєморозрахунків за договором № 063-11 від 01.08.2011р. суд зазначає наступне.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно змісту наявної в матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцем знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» є: 03150, м.Київ, вул.Димитрова, буд.5, корпус 10А.

Крім того, господарським судом прийнято до уваги, що відповідачем протягом розгляду справи факт отримання документів, необхідних для проведення взаєморозрахунків за договором № 063-11 від 01.08.2011р. не заперечувався.

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк оплати послуг, наданих заявником у період з 11.08.2013р. по 24.02.2014р., настав.

Однак, з приводу обсягів послуг щодо оплати яких у відповідача виник обов'язок, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалось вище, умовами укладеного між сторонами правочину передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» покриває витрати на оплату послуг за договором наступними способами: «Смайл Сервіс» перераховує на розрахунковий рахунок закладу суму за фактом надання медичних послуг клієнтам «Смайл Сервіс» один раз на місяць протягом чотирнадцяти банківських днів з часу отримання оригіналу рахунку закладу та іншої документації, вказаної у п.3.1.18, у відповідності з обсягом допомоги, наданої клієнту, та цінами наданими у додатку №1 до договору, якщо медична допомога або послуги надавались клієнту безпосередньо на основі замовлення «Смайл Сервіс» та якщо «Смайл Сервіс» про гарантував закладу оплату медичної допомоги та послуг, які надавались клієнту, у випадку якщо звернення клієнта в заклад було здійснене не на основі замовлення «Смайл Сервіс». У цьому випадку приймається до уваги телефонне або письмове підтвердження «Смайл Сервіс» (за узгодженням сторін); на основі попередньої домовленості сторін оплата на розрахунковий рахунок закладу може здійснюватись і страховою компанією (п.4.2 договору № 063-11 від 01.08.2011р.).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Проте, всупереч означеним вимогам чинного законодавства щодо обов'язку доказування у господарському процесі заявником не представлено до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» було гарантовано оплату медичного обслуговування ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_65 та ОСОБА_60.

До того ж, матеріали справи також не містять доказів надання медичних послуг вказаним вище особам на підставі окремих замовлень відповідача.

Таким чином, враховуючи умови договору №063-11 від 01.08.2011р., приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, з огляду на те, що заявником не було представлено до матеріалів справи доказів замовлення чи гарантування відповідачем оплати медичних послуг ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_65 та ОСОБА_60, суд дійшов висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» не виникло обов'язку з їх оплати, а отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3183 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Одночасно, суд також приймає до уваги заперечення відповідача щодо необґрунтованого включення заявником до актів виконаних робіт та рахунків-фактур транспортних витрат (супроводження медичною бригадою) з розрахунку 4 грн. за один кілометр.

При цьому, суд повторно зауважує, що контрагентами у договорі №063-11 від 01.08.2011р. визначено, що вартість послуг погоджується у додатку №1.

Судом зазначалось, що у межах договору №063-11 від 01.08.2011р. сторонами затверджено прайс-лист б/н від 28.05.2012р. на обслуговування Автономної республіки Крим сезону 2012р. У наведеному документі сторонами було досягнуто згоди щодо переліку та вартості медичних та інших послуг, які надаються позивачем в межах спірного правочину.

У наведеному документі зазначено, що вартість медичного супроводу визначається по домовленості сторін.

Однак, наразі, матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів досягнення сторонами згоди щодо того, що вартість одного кілометру медичного супроводження (транспортні послуги) становила б 4 грн.

При цьому, суд зауважує, що п.3.1.9 договору №063-11 від 01.08.2011р. також передбачено, що у разі необхідності внесення змін щодо вартості і видів послуг, викладених в додатку №1, заклад повинен повідомити про це «Смайл Сервіс» в письмовій формі за 14 календарних днів до запланованого строку їх внесення.

Докази вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Айболіт» означених дій в матеріалах справи також відсутні.

Крім того, судом прийнято до уваги, що у відповідності до п.6.5 укладеного між сторонами правочину всі зміни та доповнення до договору повинні бути узгоджені та підписані сторонами.

Однак, станом на момент вирішення спору по суті жодною зі сторін не представлено суду документів, що вказували б на досягнення контрагентами згоди щодо ціни послуг з медичного супровіду пацієнта.

До того ж, з огляду на умови п.6.5 спірного правочину у суду відсутні підстави приймати до уваги пояснення заявника про те, що означена ціна за послуги з медичного супроводження була погоджена контрагентами у телефонному режимі.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості включення заявником до актів виконаних робіт, рахунків - фактур та суми боргу, що заявлена до стягнення вартості послуг медичного супроводу на загальну суму 7232 грн.

Одночасно, вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості медичних послуг, наданих ОСОБА_61 а саме: аналізу крові загального та загального аналізу сечі; ОСОБА_62: ін'єкції внутрішньовенної, постановки системи та медикаментозне забезпечення, суд також вважає доказово необґрунтованими та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

При цьому, суд зауважує, що оплата означених медичних послуг, згідно змісту гарантійних листів, не була гарантована Товариством з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс».

Судом прийнято до уваги, що у відповідності до п.3.1.10 укладеного між сторонами правочину заклад має право самостійно визначати об'єм надання невідкладної (ургентної) медичної допомоги клієнтам «Смайл Сервіс» у випадку якщо допомога є ургентною згідно медико-економічним стандартам та методикам, прийнятим Міністерством охорони здоров'я України або існуючими методичними посібниками в системі охорони здоров'я.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що невідкладна медична допомога - це медична допомога, яка полягає у проведенні професійно підготовленими медичними працівниками відповідно до законодавства невідкладних організаційних, діагностичних і лікувальних заходів, спрямованих на врятування та збереження життя людини при її невідкладному стані, а також мінімізацію наслідків впливу такого стану на її здоров'я.

Проте, заявником не надано суду належних та допустимих доказів того, що наведені вище медичні послуги були надані в якості невідкладної медичної допомоги та були спрямовані на збереження життя людини при її невідкладному стані, а також мінімізацію наслідків впливу такого стану на її здоров'я.

Одночасно, посилання заявника на Наказ №271 від 13.06.2005р. Міністерства охорони здоров'я України суд до уваги не приймає, оскільки у наведеному акті визначено критерії діагнозтики захворювання та послуги обов'язкового асортименту, що ніяким чином не вказує, що проведені заявником аналізи та ін'єкції були проведені заявником в якості невідкладної допомоги.

Таким чином, з огляду на наведене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення вартості послуг з проведення загальних аналізів крові та сечі ОСОБА_20 та ін'єкції внутрішньовенної, постановки системи та медикаментозного забезпечення ОСОБА_62 на суму 331, 14 грн.

Наразі, посилання відповідача на те, що у зв'язку з автоматичною пролонгацією договору №063-11 від 01.08.2011р. є безпідставним застосування тарифів на послуги, які було погоджено у прайс-листі б/н від 28.05.2012р. суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо внесення контрагентами змін до означеного прасу чи погодження контрагентами іншого додатку до правочину, який би передбачав обсяг та вартість послуг, які надаються у межах спірного договору.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що обставини щодо непідписання відповідачем актів приймання виконаних робіт, за насліками надання медичних послуг за період 11.08.2013р. по 24.02.2014р. не нівелюють обов'язку Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» оплатити послуги, які було надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Айболит» у відповідності до умов договору № 063-11 від 01.08.2011р. та гарантійних листів відповідача, оскільки умовами спірного правочину обов'язок з оплати послуг не пов'язано з фактом підписання актів.

Після проведення власного перерахунку, виключаючи вартість медичних послуг оплата яких не була гарантована відповідачем та окремо не замовлялась, вираховуючи вартість послуг з медичного супроводження, ціна на яке не була погоджена контрагентами та виключаючи вартість послуг щодо яких заявником не було представлено доказів невідкладності, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 174 085 грн.

При цьому, судом прийнято до уваги, що наявні в матеріалах справи платіжні доручення №2283 від 15.01.2014р., №6479 від 21.02.2014р., №6640 від 12.03.2014р., №7207 від 12.05.2014р., №7208 від 20.05.2014р.. №7303 від 20.05.2014р. та №7370 від 22.02.2014р. містять посилання на рахунки-фактури на оплату медичних послуг, що не є спірними у межах розглядуваної справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» про стягнення заборгованості в розмірі 184 831,14 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 174 085 грн.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам. Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову залишається за позивачем.

Одночасно, за приписами п.4.4 Постанови №7 від 21.02. 2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи результати апеляційного та касаційного оскарження рішень по справі, враховуючи кінцеві висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати за оскарження судових актів залишаються за кожною зі сторін, яка їх понесла.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 49, 66, 67, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» про забезпечення позову.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Сервіс» (03150, м. Київ, вул. Димитрова, буд. 5, корпус 10А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболит» (18021, Черкаська область, місто Черкаси, вул. Героїв Дніпра, буд. 51, кв.73, ) заборгованість в розмірі 174 085 (сто сімдесят чотири) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 3 481 (три тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 70 коп.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.03.16.

Суддя Т.М. Ващенко