ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. Справа № 921/441/15-г/8

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Кузь В.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілла"

б/н від 22.12.2015 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015р.

у справі № 921/441/15-г/8

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілла", м. Тернопіль

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватніінвестиції", м. Київ

до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів

до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют", м. Тернопіль.

про стягнення солідарно з ПАТ "Кредобанк" та ТзОВ Фінансова компанія "Приватні інвестиції" збитків в сумі 449 000,00 грн, 3% річних в сумі 40 536,99 грн та збитків згідно встановленого індексу інфляції в сумі 349 080,00 грн; стягнення солідарно з ТзОВ "Абсолют" та ПАТ "Кредобанк" збитків в сумі 1 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № б/н від 10.02.2016 року)

ОСОБА_3 адвокат, ордер про надання правової допомоги серії ТР

№014371 від 20.05.2015 року

від відповідача 1: ОСОБА_4 представник (довіреність № 182 від 03.03.2015 року)

від відповідача 2: ОСОБА_5 представник (довіреність № 8219 від 16.11.2015 року)

від відповідача 3: не з'явились

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016р. у складі колегії: головуючого судді Мельник Г.І., суддів Михалюк О.В., Плотніцький Б.Д. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. У звязку з перебуванням судді Плотніцького Б.Д. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 7 від 22.02.2016р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №921/441/15-г/8, у результаті якої в склад колегії по розгляду даної справи замість судді Плотніцького Б.Д. введено суддю Кузя В.Л.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі №921/441/15-г/8 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гирила І.М., судді Хома С.О., Боровець Я.Я.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що перерахування коштів в загальній сумі 450 000,00 грн. на підставі платіжних доручень № 1460 від 02.12.2009р. та № 1461 від 02.12.2009р. з рахунку ТзОВ "Ілла" було наслідком належного виконання ПАТ "Кредобанк" своїх зобов'язань за Договором банківського рахунку № 9 від 20.10.2009р. та Договором про надання послуг в системі дистанційного обслуговування "Клієнт-Інтернет-Банк" № 215/1 від 05.02.2009р. в порядку виконання розпорядження Клієнта (ТзОВ «Ілла»), підписаного уповноваженою його особою, та відсутністю у Банку на момент виконання отриманих від позивача електронних розрахункових документів підстав для їх повернення останньому без виконання.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення ПАТ "Кредобанк", що призвели до понесення ТзОВ "Ілла" збитків.

Одночасно, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про солідарне стягнення з ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ТзОВ «Ілла» збитків у розмірі 449 000,00 грн., 3% річних та інфляційних нарахувань, нарахованих позивачем на загальну суму 450 000,00 грн., з підстав відсутності порушення грошового зобов'язання у відповідача 1 та у відповідача 2 перед позивачем.

Також, судом відмовлено у задоволенні вимоги в частині солідарного стягнення з ТзОВ "Абсолют" та ПАТ "Кредобанк" збитків в сумі 1 000,00 грн., оскільки Банком 11.03.2014р. було закрито належний ТзОВ "Ілла" в ПАТ "Кредобанк" поточний рахунок та, відповідно, на підставі Постанови Національного банку України № 492, припинено дію договору № 9 банківського рахунку (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.10.2009р., а тому порука ТзОВ "Абсолют" припинилася у звязку із припиненням основного договору Договору банківського рахунку №9 від 20.10.2009 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Ілла" оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 22.12.2015р., в якій просить рішення господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі №921/441/15-г/8 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «Ілла» задоволити, оскільки вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим, прийнятим за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з підстав невідповідності висновків викладених у рішенні обставинам справи.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що перерахування коштів з рахунку позивача у сумі 450 000,00 грн. не можна вважати помилковим перерахуванням, оскільки за змістом визначень, вказаних у Законі України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні помилковий переказ рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого субєкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

При цьому, зазначає, що банківська установа повинна забезпечити таке функціонування своєї платіжної системи, яке б безумовно забезпечувало і збереження грошей клієнта і оперативний їх преказ чи зарахування на рахунок клієнта.

Одночасно, скаржник покликається на помилковість висновків господарського суду першої інстанції про те, що у договорах між сторонами було обумовлено всі достатньо необхідні дії, які клієнт повинен виконати для забезпечення роботи системи дистанційного обслуговування та складено акт про початок роботи клієнта за допомогою комплексу.

Поряд з цим, апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно прокоментовано висновок компютерно-технічної експертизи від 24.03.2015 року в частині того, що станом на момент несанкціонованого списання коштів з рахунку ТзОВ «Ілла» 02.12.2009 року операційна система, встановлена на жорсткому диску не була захищена. Відтак, скаржник вважає, що ТзОВ «Ілла» відповідними засобами забезпечило захист своєї системи від стороннього втручання, а саме було встановлено антивірусне програмне забезпечення, доступ до системи «Клієнт-Інтернет-Банк» мала лише одна уповноважена на це особа, ключі зберігались належним чином з обмеженим доступом, а тому було дотримано заходи безпеки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" подало заперечення на апеляційну скаргу, в якому доводи скаржника спростовує та просить залишити рішення господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі №921/441/15-г/8 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скаржника спростовує та просить відмовити в скасуванні рішення господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі № 921/441/15-г/8 та прийнятті нового рішення про задоволення позову про стягнення коштів.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 02.02.2016р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.02.2016р.

22.02.2016 року склад суду змінено, тому 23.02.2016 року розгляд справи розпочато спочатку.

В дане судове засідання прибули представники позивача, відповідача 1 та відповідача 2 проте, відповідач 3 явки уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016р.

Враховуючи ту обставину, що відповідач 3 належним чином був повідомлений про час, місце розгляду апеляційної скарги та наслідки неявки в судове засідання, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача 3.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1 та відповідача 2 у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015р. у справі № 921/441/15-г/8 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілла" без задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що 05 лютого 2009 року між ВАТ "Кредобанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк") (ОСОБА_6) та ТзОВ "Ілла" (Клієнт) укладено Договір про надання послуг в системі дистанційного обслуговування "Клієнт-ІнтернетБанк" №215/1 (надалі Договір про надання послуг) (т. 1 а.с. 144-148), відповідно до умов якого ОСОБА_6 надає Клієнту доступ до клієнтської частини системи дистанційного обслуговування "іFOBS" (далі система "Клієнт-Інтернет-Банк") з метою надання йому послуг по розрахунковому обслуговуванню із використанням відповідних каналів зв'язку з Банком, на підставі електронних документів, а також приймання-передачі іншої інформації через канали звязку в електронній формі (п. 1.1. Договору про надання послуг).

Згідно з п. 1.2. Договору про надання послуг віддалений доступ засобами системи "Клієнт-Інтернет-Банк" здійснюється до рахунків Клієнта, що зазначені в додатках до цього договору.

Для доступу до системи "Клієнт-Інтернет-Банк" використовуються канали звязку мережі Інтернет, якщо інші канали звязку не обумовлені сторонами; доступ до послуги іFOBS SМS здійснюється через мережі мобільних операторів на підставі укладених між ними та Банком договорів (п. 1.4. Договору про надання послуг).

Розділом 2. Договору про надання послуг, зокрема, визначено, що система "Клієнт-Інтернет-Банк" є програмним комплексом, який забезпечує можливість віддаленої роботи Клієнта з Банком із використанням відповідних каналів звязку. Система призначена для створення, пересилання в ОСОБА_6 та обробки електронних документів, а також обміну іншою інформацією у вигляді електронних повідомлень та файлів. У випадках передбачених цим Договором, Клієнтові передається інсталяційний пакет клієнтської частини системи "Клієнт-Інтернет-Банк" на електронних носіях інформації з комплектом документації до клієнтської частини системи "Клієнт-Інтернет-Банк", первинні особисті ключі та паролі для роботи із системою. Надання Клієнтові системи "Клієнт-Інтернет-Банк", ключів, паролів та документації здійснюється протягом 10 робочих днів з моменту укладення цього договору і оформляється актом прийому-передачі згідно додатку. Одночасно з отриманням системи Клієнт набуває права інсталяції та використання примірників системи "Клієнт-Інтернет-Банк" відповідно до документації та додатків до цього договору.

При цьому, Клієнт зобов'язаний мати необхідні технічні та програмні засоби для коректної роботи системи, а також забезпечити робоче місце необхідними каналами звязку. Встановлення доступу до клієнтської частини системи "Клієнт-Інтернет-Банк" Клієнт може здійснювати самостійно з інсталяційного пакету, наданого Банком, або за бажанням Клієнта цю роботу виконують працівники Банку. Банк гарантує безперебійну роботу системи "Клієнт-Інтернет-Банк" в межах своєї сфери компетенції протягом терміну дії цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору про надання послуг електронним документом є документ, інформацію в якому подано в електронній формі, що включає необхідні реквізити, в тому числі електронний цифровий підпис. Електронний документ може бути створено, передано, збережено, оброблено і перетворено у візуальну форму подання.

З використанням системи "Клієнт-Інтернет-Банк" можуть передаватися електронні документи, на підставі яких ОСОБА_6 проводить операції по рахунку (рахунках) Клієнта (електронні розрахункові документи ЕРД), інші електронні документи, на підставі яких здійснюються банківські операції, а також інші документи (п. 3.2. Договору про надання послуг). Клієнт може скеровувати у формі електронних документів лише ті види документів, які дозволено програмно-технічними засобами системи "Клієнт-Інтернет-Банк" (п. 3.3. Договору про надання послуг).

У відповідності до п. 3.5. Договору про надання послуг визначено вимоги, яким повинні відповідати електронні документи. Зокрема, електронні документи повинні:

· містити всі реквізити, передбачені чинним законодавством або встановленими Банком правилами для таких форм документів;

· усі реквізити ЕД повинні бути заповнені відповідно до вимог Інструкції НБУ "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", інших нормативно-правових актів, Правил Банку та документації системи "Клієнт-Інтернет-Банк";

· містити електронні цифрові підписи (ЕЦП) вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (п. 3.9 р.3 Договору про надання послуг);

· бути передані Банкові засобами системи "Клієнт-Інтернет-Банк".

Пунктами 3.6., 3.7. Договору про надання послуг сторони погодили, що електронні документи мають силу документу на паперовому носії і є підставою для вчинення Банком відповідних дій. Документи в електронній формі, оформлені з порушенням нормативно-правових актів, вимог, передбачених цим договором та документацією до системи, до виконання не приймаються.

Згідно з п. 3.10. Договору про надання послуг для здійснення операцій в системі "Клієнт-Інтернет-Банк" уповноважені особи Клієнта використовують два види електронних цифрових підписів, а саме: ЕЦП, використовуваний особами, які наділені правом першого підпису (тип "А") та ЕЦП, використовуваний особами, які наділені правом другого підпису (тип "Б"). Електронні документи, що їх Клієнт надсилає в ОСОБА_6 за допомогою системи "Клієнт-Інтернет-Банк", повинні бути підписані електронними цифровими підписами обох типів.

Якщо у картках із зразками підписів Клієнта не передбачено особи, якій надано право другого підпису, то право використання ЕЦП типу "Б" надається особі, яка має право першого підпису (п. 3.11. Договору про надання послуг).

Відповідно до п. 4.3. Договору про надання послуг Клієнту надано, зокрема, право розпоряджатись коштами на банківському рахунку шляхом подання Банку ЕРД. Клієнту надається справо формувати та надсилати Банку ЕРД в позаопераційний час. У випадку надходження ЕРД після закінчення операційного часу Банку такі ЕРД виконуються Банком на наступний банківський день (якщо в документі не вказано іншої дати виконання).

У відповідності до п. 5.1. Договору про надання послуг ОСОБА_6 зобовязується, зокрема, забезпечувати конфіденційність і збереження інформації, яка використовується при виконанні цього Договору; приймати від Клієнта електронні розрахункові документи, оформлені відповідно до цього договору, із накладеними електронними цифровими підписами посадових осіб Клієнта; виконувати розрахунки на підставі ЕРД у термін, визначений чинним законодавством та договорами між Банком та Клієнтом; виконувати розрахунки на підставі ЕРД отриманими від Клієнта протягом встановленого банком операційного часу, у цей же операційний день; не проводити списання грошових коштів з рахунку Клієнта, якщо електронний розрахунковий документ було передано від Клієнта по каналах передачі інформації без використання системи захисту інформації, із порушенням ЕЦП, якщо електронний розрахунковий документ не було оформлено відповідно до встановленого порядку оформлення розрахункових документів.

В свою чергу, Клієнт зобовязаний протягом 30 календарних днів від дати підписання Договору отримати в Банку початкові електронні ключі; за власні кошти обладнати робоче місце відповідно до технічних вимог для встановлення і належної експлуатації системи "Клієнт-Інтернет-Банк", забезпечити робоче місце каналами зв'язку з доступом до мережі Інтернет; забезпечити надійне збереження носія інформації з таємним ключем; зберігати носій інформації з таємним ключем в умовах, що забезпечують його захист від несанкціонованого доступу; забезпечити обмежений доступ до системи "Клієнт-Інтернет-Банк"; надавати в ОСОБА_6 електронний розрахунковий документ з накладеними електронними цифровими підписами (підписаними документами) посадових осіб Клієнта, яким згідно з установчими документами надано право підпису цих документів; передавати інформацію до Банку узгодженими засобами та каналами передачі в електронному вигляді з використанням наданої банком системи захисту інформації (паролі, електронні підписи, ключі шифрування інформації тощо); щоденно аналізувати всі повідомлення про прийняті Банком платіжні документи та іншу службову інформацію про стан рахунку та повідомляти ОСОБА_6 про випадки помилково зарахованих (перерахованих) коштів та інших виявлених невідповідностей (п. 5.2. Договору про надання послуг).

Згідно з п. 7.2. Договору про надання послуг ОСОБА_6 не несе відповідальності за списання коштів з рахунку Клієнта на підставі правильно складеного ЕРД засвідченого ЕЦП Клієнта.

Пунктом 8.1. Договору про надання послуг визначено, що останній вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє протягом строку дії Договору банківського рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, на виконання Договору про надання послуг в системі дистанційного обслуговування "Клієнт-ІнтернетБанк" №215/1 від 05.02.2009 року та згідно заявки на надання доступу Клієнту та його користувачам до системи "Клієнт-Інтернет-Банк" (додаток №3 до Договору про надання послуг) від 05.02.2009р. (т. 1 а.с. 151) визначено інформацію про Клієнта та його користувача, а саме: ТзОВ "Ілла", ПІБ підписувача (тип А) ОСОБА_7 та відповідні права на доступні користувачам рахунки, - № 9, код валюти 980 та № 9, код валюти 840.

При цьому, факт передання Банком та прийняття Клієнтом (позивачем) інсталяційного пакету клієнтської частини системи "Клієнт-Інтернет-Банк" та початкових ключів електронного цифрового підпису підтверджується ОСОБА_3 від 05.02.2009р., який підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб (т. 1 а.с. 150).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2009 року між ВАТ "Кредобанк" (правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк") (ОСОБА_6) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілла" (Клієнт) укладено Договір № 9 банківського рахунку (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) (надалі Договір банківського рахунку) (т. 1 а.с. 21-22), предметом якого є послуги, що надаються банком Клієнту, які повязані із відкриттям йому поточного рахунку, переказом грошей з рахунку/на рахунок Клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням по цьому рахунку інших операцій, передбачених чинним законодавством України і цим Договором (п. 1.1.Договору банківського рахунку).

Відповідно до п. 2.1. Договору банківського рахунку ОСОБА_6 відкриває Клієнту поточний рахунок № 9 в національній валюті (Гривня) на умовах та в порядку передбаченому чинним законодавством та цим договором.

Розділом 3. Договору банківського рахунку визначено, зокрема, що ОСОБА_6 здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта в порядку встановленому чинним законодавством та цим Договором. Клієнт для здійснення розрахунків через ОСОБА_6 може використовувати будь-який з платіжних інструментів, що передбачені чинним законодавством та нормативно-правовими актами НБУ, за винятком меморіального ордера. Подання розрахункових документів Клієнта до Банку в електронному вигляді регламентується окремим договором між Банком та Клієнтом. Банк приймає розрахункові документи від Клієнта протягом встановленого в банку операційного дня. Тривалість операційного дня встановлюється Банком самостійно та закріплюється у відповідних внутрішніх нормативних актах Банку. Розрахункові документи в національній валюті, що надійшли протягом операційного часу, обробляються і виконуються Банком в день їх надходження.

Згідно з п. 3.16. Договору банківського рахунку ОСОБА_6 зобовязується забезпечувати своєчасне зарахування та списання коштів з рахунку Клієнта.

При цьому, у разі оформлення Клієнтом розрахункових документів з порушенням чинного законодавства та нормативних актів Національного банку України банк зобовязується мотивовано, з посиланням на підстави, передбачені чинним законодавством України, повернути їх клієнтові без виконання (п. 3.21. Договору банківського рахунку).

Разом з тим, розділом 8. Договору банківського рахунку сторони визначили, що ОСОБА_6 не несе відповідальності за достовірність змісту розрахункових документів що надходять до виконання по рахунку. За несвоєчасне зарахування або списання коштів на/з рахунку клієнта ОСОБА_6 несе відповідальність в розмірі, передбаченому чинним законодавством.

У відповідності до розділу 10. Договору банківського рахунку, останній набуває чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 17.12.2010р. При цьому, строк дії договору продовжується на рік, якщо жодна із сторін до закінчення строку його дії не подала письмових заперечень проти такого продовження. Після припинення дії договору рахунок Клієнта закривається та проводиться сторонам взаємний розрахунок.

Відповідно до п. 11.2. Договору банківського рахунку сторони визначили, що Клієнт, у випадку нездійснення ним операцій по рахунку протягом шести місяців, зобовязується закрити поточний рахунок, що оформляється заявою. При цьому, залишок коштів на рахунку перераховується на рахунки Клієнта, відкриті в інших банках.

Згідно з п. 11.3. Договору банківського рахунку передбачено, що Договір може бути достроково розірваний у звязку із припиненням діяльності клієнта та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою звернення позивача до суду з даним позовом є грошові вимоги ТзОВ «Ілла» до ПАТ "Кредобанк" по відшкодуванню завданих позивачу збитків на підставі Договору про надання послуг в системі дистанційного обслуговування "Клієнт-Інтернет-Банк" № 215/1 від 05.02.2009р. та Договору банківського рахунку № 9 від 20.10.2009р.

Тобто позивач, покликається на те, що в період з 30.11.2009р. по 02.12.2009р. грошові кошти ТзОВ "Ілла" в сумі 450 000,00 грн, які отримані товариством на підставі Договору про надання овердрафта №11/К від 05.03.2009р. та знаходились на рахунку №9, були несанкціоновано списані Банком на підставі платіжних доручень № 1460 від 02.12.2009р. на суму 185 000,00 грн, № 1461 від 02.12.2009р. на суму 265 000,00 грн, які ТзОВ "Ілла" не направляло.

Перевіряючи доводи позовної заяви та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 1066 ЦК України банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 3 ст. 1068 ЦК України).

Статтею 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

При цьому, статтею 1089 ЦК України передбачено, що за платіжним дорученням банк зобовязується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщенні на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами (ч. 1 ст. 1089 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Згідно з п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У відповідності до ч. 2 ст. 1087 ЦК України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

Крім цього, положеннями пункту 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22 (далі - Інструкція № 22) визначено, що безготівкові розрахунки це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, внесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Відповідно до абз. 1 п. 2.10. Інструкції № 22 клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку.

Положеннями п. 11.1. Інструкції № 22 передбачено, що оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем клієнт - банк, клієнт - Інтернет - банк, телефонний банкінг тощо.

Згідно з п. 11.3. Інструкції № 22 юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку. У договорі обов'язково мають обумовлюватися права, обов'язки та відповідальність сторін, порядок вирішення спорів у разі їх виникнення тощо.

Відповідно до п. 11.5. Інструкції № 22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи.

При цьому, електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами (п. 1.4. Інструкції № 22).

Згідно з п. 32.3 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 ст. 22 цього Закону.

Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу.

Відповідно до абз. 2 п. 2.10. Інструкції № 22 банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку (п. 2.3. Інструкції № 22).

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що положеннями п. 18.1 ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" унормовано, що електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа на переказ, про що зазначено.

Аналогічні приписи містить ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», відповідно до якої електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

У відповідності до частини 1, 2 ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання (п.п. 18.3, 18.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Згідно абзацу 2 п. 11.5. Інструкції № 22 реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах клієнт - банк, клієнт - Інтернет - банк, визначаються договором між банком та клієнтом, але обов'язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підпис/и; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі Допоміжні реквізити.

Та, згідно абзацу 3 п. 11.5. Інструкції № 22 відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та враховуючи правовий аналіз документальних доказів у справі, суд зазначає, що 02.12.2009р. відповідачем 2 за допомогою системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Інтернет-Банк" отримано від позивача - ТзОВ "Ілла" (ід. код 24625638, рахунок 9 в ТФ АТ "Кредобанк", МФО 338244) платіжне доручення № 1460 від 02.12.2009р. на суму 185 000,00 грн. та платіжне доручення № 1461 від 02.12.2009р. на суму 265 000,00 грн. для списання грошових коштів на користь контрагента ОСОБА_8 (ід. номер НОМЕР_1, рахунок 2700 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005).

При цьому, за результатами перевірки електронних розрахункових документів на перерахування коштів в сумі 185 000,00 грн. та 265 000,00 грн. з рахунку ТзОВ "Ілла", Банком було встановлено, що підписи користувача клієнта є правильними, а саме: вони підписані коректними електронними цифровими підписами уповноваженої особи ТзОВ "Ілла" ОСОБА_7 (додаток № 3 до Договору про надання послуг) (т. 1 а.с. 151).

Відтак, покликання скаржника на те, що грошові кошти ТзОВ "Ілла" в сумі 450 000,00 грн, які знаходились на рахунку №9, були несанкціоновано списані Банком на підставі платіжних доручень № 1460 від 02.12.2009р. на суму 185 000,00 грн, № 1461 від 02.12.2009р. на суму 265 000,00 грн, колегія суддів вважає безпідставними враховуючи і те, що розрахункові документи (платіжне доручення № 1460 від 02.12.2009р. на суму 185 000,00 грн. та платіжне доручення № 1461 від 02.12.2009р. на суму 265 000,00 грн.) відповідали умовам Договору про надання послуг, вимогам Інструкції № 22 на предмет наявності в них необхідних реквізитів електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "Клієнт-Інтернет-Банк", містили номера рахунків та коди юридичної особи платника, що належали ТзОВ "Ілла", були підписані електронними цифровими підписами уповноваженої особи ТзОВ "Ілла", в силу ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», п. 32.3 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", статей 1066, 1068 ЦК України, а тому ПАТ "Кредобанк" було зобов'язане прийняти та виконати розпорядження ТзОВ "Ілла" щодо перерахування коштів в загальній сумі 450 000,00 грн.

Більше того, відповідно до наданої ТзОВ "СІЕС ІНТЕГРА" (підприємство, яке є виконавцем науково-технічних робіт із супроводу і розвитку переліку систем, що входять до складу комплексу систем фронт-офісного обслуговування Клієнтів АТ "Кредобанк" та використовуються останнім) інформації, викладеної у листі № 100 від 21.07.2015р. та № 106 від 10.08.2015р. (т. 2 а.с. 12) вбачається наступне:

- цифровий підпис на платіжних документах, зокрема, платіжному дорученні №1460 від 02.12.2009 року та платіжному дорученні №1461 від 02.12.2009 року, відповідає основним параметрам документів. Надані результати отримані згідно спеціальної утиліти, яка перевіряє відповідність підпису на документі, постановленого секретним ключем користувача, сертифікату ключа, який зберігається в базі. Підпис накладається на ключові реквізити документа. Відповідність підпису обумовленого сертифікату вказує на те, що документ дійсно був підписаний актуальним на той момент сертифікатом, секретним ключем користувача та ключові реквізити документа з тих пір не змінювалися;

- цілісність, достовірність і авторство платіжних документів за номерами 1460, 1461 від 02.12.2009р. повністю підтверджено сервером системи iFOBS, про що говорить той факт, що після проходження всіх перевірок на достовірність, авторство і цілісність підписів, документи були збережені в базі даних системи і для них були згенеровані унікальні коди (ідентифікатори) документів;

- у разі порушення цілісності, достовірності і авторства електронного платіжного документа і/або невідповідність електронно-цифрового підпису, документ не може бути збережено в базі даних системи і повертається клієнту з відповідними коментарями, що не мало місця із зазначеними вище розрахунковими документами.

Крім цього, Договір №28-07/03 від 22.07.2003р., Договір №81-05/06 від 15.05.2006р., які укладено між АТ «ОСОБА_6 (Україна)» (в подальшому змінене найменування на ПАТ "Кредобанк"), та ЗАТ "Сайфер", Сертифікати відповідності від 24.09.2007р. та від 01.10.2009р. на програмний вибір "Шифр", Ліцензії серії АБ №176522 від 15.08.2005р. та серії АА №138251 від 26.07.2002р. (т. 2 а.с. 14-17, а.с. 31-37), підтверджують факт виконання робіт щодо супроводження програмних засобів системи криптографічного захисту "Шифр-РКІ", який відповідає за виконання криптографічних операцій (шифрування, формування та перевірка цифрового підпису, генерування ключів тощо) компетентною організацією.

Таким чином, документальними доказами у справі підтверджено, що ОСОБА_6 належним чином забезпечив функціонування системи "Клієнт-Інтернет-Банк", а програмно-технічні засоби системи дистанційного обслуговування (Клієнт-Інтернет-Банк) "Інтерактивна система фронт-офісного обслуговування клієнтів банку iFOBS", що функціонували в ПАТ "Кредобанк", за допомогою яких в Банку здійснювалися платежі за електронними платіжними дорученнями в період листопад-грудень 2009 року, виконання криптографічних операцій (шифрування, формування та перевірка цифрового підпису, генерування ключів тощо) відповідали встановленим вимогам.

При цьому, наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що банківська установа не забезпечила належне функціонування своєї платіжної системи, яке б безумовно забезпечувало і збереження грошей клієнта і оперативний їх преказ чи зарахування на рахунок клієнт.

Одночасно, перевіряючи довди апеляційної скарги в частині покликання скаржника на те, що несанкціоновані платежі (електронні розрахункові документи, платіжні доручення) надійшли з ІР адреси, яка позивачеві не належить, колегія суддів зазначає, що такі не знайшли свого підтвердження, оскільки умови укладеного між сторонами Договору про надання послуг не покладають на відповідача 2/ОСОБА_6 обов'язку по моніторингу ІР адрес, з яких надходять електронні розрахункові документи позивача. При цьому, і Договір банківського рахунку не містить умови щодо прийняття відповідачем до виконання лише електронних розрахункових документів, які повинні надходити з виключно визначеної позивачем ІР адреси.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п. 3.18. Договору про надання послуг відповідальність за достовірність оформлення електронних документів та накладення ЕЦП цілковито покладено на Клієнта. У разі виявлення фіктивності документа з накладенням ЕЦП збитки, заподіяні одній із сторін Договору або третій особам в результаті здійснення операції за цим документом, підлягають відшкодуванню за рахунок сторони, з вини якої було сформовано такий документ.

Разом з тим, спростовуючи доводи апеляційної скарги про несанкціоноване списання коштів з рахунку ТзОВ "Ілла", колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем матеріалів вбачається, що за фактом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (компютера) у зв'язку із заволодінням шляхом обману невідомими особами грошовими коштами ТзОВ "Ілла" в сумі 450 000,00 грн., було порушено кримінальну справу відносно невідомих осіб, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України/ ч. 2 ст. 361 КК України (витяг з кримінального провадження №0001061 про внесення даної інформації до ЄРДР 15.03.2013р.).

Поряд з цим, з Постанови про закриття кримінального провадження №00001061 від 07.08.2015р. (т. 1 а.с. 238-239) вбачається, що слідством не встановлено того, що працівники ТзОВ "Ілла" своїми діями чи бездіяльністю сприяли втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а також не встановлено причетність їх до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 190 КК України, заволодіння грошовими коштами ТзОВ "Ілла" шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

При цьому, слідством встановлено, що спірні платіжні доручення, на підставі яких відбувалось списання Банком з рахунку ТзОВ "Ілла" грошових коштів, містили усі передбачені нормативно-правовими актами реквізити для таких документів, про що представник відповідача 2 звертає увагу суду протягом усього часу розгляду даної справи.

Крім цього, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що кошти в загальній сумі 450 000,00 грн з рахунку ТзОВ "Ілла" № 9 в ПАТ "Кредобанк" були перераховані на рахунок фізичної особи ОСОБА_8 в відділенні АКБ "Укрсиббанк" № 586 в м. Львові; зняті того ж дня готівкою невстановленою особою, яка представилася ОСОБА_8; вказана сума коштів була перерахована на підставі підробленого договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.12.2009р.; 30.11.2009р. в період 22:50 год. по 23:10 год. було здійснено доступ до мережі ТзОВ "Ілла" із ІР адреси 91.124.74.107., яка є автоматизованою системою ВАТ "Укртелеком", зареєстрована у користування абоненту ОСОБА_9, місце реєстрації: вул. Чернишевського, 2, м. Камянець-Подільський, Хмельницька області.

Разом з тим, дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно висновку судової компютерно-технічної експертизи від 24.03.2015 року (т. 1 а.с. 194-201), здійсненої судовим експертом, який попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків за ст. ст. 384, 385 КК України, в межах кримінального провадження за № 0001061, вбачається наступне:

1. Встановити за допомогою яких засобів (програмного забезпечення), в який час та з якої мережевої адреси був здійснений віддалений доступ до операційної системи, встановленої на жорсткому диску ТзОВ Ілла, наданому на експертизу, не видалось можливим, в звязку з тим, що інформації про віддалений доступ до операційної системи на жорсткому диску в процесі дослідження не виявлено. Ймовірно, що програмне забезпечення, за допомогою якого можливо здійснювати віддалений доступ, не зберігає на жорсткому диску інформацію про свою роботу.

2. На жорсткому диску виявлено встановлене антивірусне програмне забезпечення, а саме:

· програма Avira AntiVir Personal Free Antivirus, дата встановлення 2 грудня 2009р., 21:51. Згідно лог-файлу даного програмного забезпечення воно функціонувало у період з 02.12.2009р., 21:51:55 по 10.12.2009р., 14:35:15.

· програма ESET NOD32 Antivirus 3.0.650.0, дата встановлення 25 серпня 2009р., 17:40. Згідно лог-файлу даного програмного забезпечення воно функціонувало у період з 25.08.2009р. по 01.12.2009р..

· програма Avira AntiVir Personal Free Antivirus, дата встановлення 01 грудня 2009р., 12:03. Інформацію про роботу даного проблемного забезпечення у лог-файлах не виявлено.

З наведеного вбачається, що в момент отримання Банком в електронному вигляді по системі "Клієнт-Інтернет-Банк" платіжних доручень №1460 від 02.12.2009 року та №1461 від 02.12.2009 року операційна система, встановлена на жорсткому диску ТзОВ "Ілла", не була захищена антивірусним програмним забезпеченням.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що ТзОВ "Ілла" не було вжито всіх необхідних заходів щодо захисту носія інформації з таємним ключем доступу до системи "Клієнт-Інтернет-Банк" у період з 01.12.2009 р. по 21:51:55 год. 02.12.2009р., та порушено свої зобов'язання за Договором про надання послуг, зокрема, щодо забезпечення захисту інформації від несанкціонованого доступу до системи "Клієнт-Інтернет-Банк" (п. 5.3 Договору про надання послуг).

Перевіряючи доводи позовної заяви в частині заявленої вимоги про солідарне стягнення з ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ Фінансова компанія «Приватні інвестиції» збитків в сумі 449 000,00 грн. та про солідарне стягнення з ТзОВ «Абсолют» та ПАТ «Кредобанк» збитків в сумі 1 000,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Вiдповiдно до ст. 22 ЦК України, особа, якiй завдано збиткiв у результатi порушення її цивiльного права, має право на їх вiдшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зi знищенням або пошкодженням речi, а також витрати, якi особа зробила або мусить зробити для вiдновлення свого порушеного права (реальнi збитки); доходи, якi особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно з ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Особа, яка завдала шкоди, звiльняється вiд її вiдшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У відповідності до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках передбачених законом.

За загальними правилами з відповідача можуть бути стягнуті збитки за наявності повного складу правопорушення, а саме:

1) порушення відповідачем своїх обов'язків перед позивачем;

2) наявності збитків, завданих відповідачем, в тому числі неодержаного позивачем прибутку;

3) причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача та негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності);

4) вини відповідача у настанні негативних наслідків, яка проявилась у будь якій формі, тобто умислу, грубої або звичайної необережності.

Поряд з цим, при вирішенні спору про відшкодування збитків господарський суд в обов'язковому порядку встановлює наявність вищезазначених умов та умов відповідальності відповідача як безпосередній причинний зв'язок між відповідними діями (бездіяльністю) і збитками та вину відповідача.

При цьому обов'язок доведення в суді факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданих збитків, а також прямого причинного зв'язку між ними покладається на позивача з документальним підтвердженням обґрунтованого розрахунку суми, що стягується на відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", а також враховуючи п. 6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 „Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим у разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов: наявність правил поведінки, встановленого законом або договором, факту порушення такого правила поведінки винною особою, збитків у потерпілої особи, безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

При цьому, відсутність або ж недоведеність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи не встановлено та документальними доказами у справі не підтверджено достовірності обставин вчинення та факту нанесення відповідачами позивачу збитків. А також оцінюючи документальні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення ПАТ "Кредобанк", що призвели до понесення ТзОВ "Ілла" збитків, а тому про необґрунтованість вимоги позивача про стягнення з ПАТ "Кредобанк" збитків на загальну суму 449 000,00 грн. та покликань в апеляційній скарзі на необґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції щодо аналізу доказів складу правопорушення.

Щодо вимоги про солідарне стягнення збитків в сумі 449 000,00 грн. з ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" колегія суддів зазначає настуне.

Як вже зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ТзОВ "Ілла" ґрунтуються на Договорі банківського рахунку №9 від 20.10.2009 року, укладеному між ТзОВ "Ілла" та ПАТ "Кредобанк", та Договорі про надання послуг в системі дистанційного обслуговування "Клієнт-Інтернет-Банк" №215/1 від 05.02.2009 року, укладеному між ТзОВ "Ілла" та ПАТ "Кредобанк".

Відтак, аналізуючи заявлені позовні вимоги та умови Договору банківського рахунку №9 від 20.10.2009р. та Договору про надання послуг в системі дистанційного обслуговування №215/1 від 05.02.2009р., колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вимоги щодо стягнення з ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" збитків на загальну суму 449 000,00 грн., оскільки ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" не є стороною даних договорів, а тому у ТзОВ Фінансова компанія "Приватні інвестиції" відсутні будь-які обовязки перед ТзОВ "Ілла" щодо виконання чи неналежного виконання даних договорів.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовної вимоги про солідарне стягнення з ПАТ «Кредобанк» та ТзОВ Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ТзОВ «Ілла» 3% річних та інфляційних нарахувань, нарахованих на суму завданих збитків в розмірі 450 000,00 грн., оскільки позивачем жодними обєктивними доказами не доведено наявність порушеного грошового зобовязання відповідачем 1 та відповідачем 2 перед позивачем, а тому правових підстав для стягнення нарахованих на суму завданих, на думку позивача, інфляційних нарахувань та 3 % річних немає.

Перевіряючи рішення місцевого господарського суду в повному обсязі колегія суддів зазначає, що однією із позовних вимог є вимога ТзОВ «Ілла» про солідарне стягнення з ПАТ "Кредобанк" та ТзОВ "Абсолют" збитків в сумі 1 000,00 грн.

При цьому, судом встановлено, що 20.09.2009р. між ТзОВ "Пріор" (Поручитель) та ТзОВ "Ілла" (Кредитор) укладено Договір поруки (т. 1 а.с. 53), відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обовязку ПАТ "Кредобанк", як боржником, щодо часткової відповідальності за Договором банківського рахунку №9 від 20.10.2009 року (надалі основний договір), укладеним між кредитором - ТзОВ "Ілла" та боржником - ВАТ "Кредобанк". У випадку порушення боржником обовязку за основним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як боржники солідарно (п.п. 1.1., 1.2., 2.1. Договору поруки).

Крім цього, 18.10.2011р. між ТзОВ "Пріор" (Поручитель 1), ТзОВ "Ілла" (Кредитор) та ТзОВ "Абсолют" (Поручитель 2) укладено Договір про заміну сторони у договорі поруки від 20.09.2009р. (надалі Договір від 18.10.2011р.) (т. 2 а.с. 42), відповідно до умов якого Поручитель 2 замість Поручителя 1 поручається перед Кредитором за виконання обовязку ВАТ Кредобанк (правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк"), як Боржником, щодо часткової відповідальності за Договором банківського рахунку №9 від 20.10.2009 року (надалі основний договір), укладеним між Кредитором - ТзОВ Ілла та Боржником - ВАТ Кредобанк. На підставі цього договору замінюється сторона поручителя у договорі поруки від 20.09.2015 (має місце описка у даті договору поруки) із ТОВ "Пріор" та ТОВ "Абсолют". У випадку порушення Боржником обовязку за основним договором, Боржник і Поручитель 2 відповідають перед Кредитором як боржники (р. 1, п. 2.1 р. 2 Договору від 18.10.2011р.).

Відповідно до п. 3.1. Договору від 18.10.2011р. сторони визначили, що Поручитель 2 зобовязаний у разі порушення Боржником обовязку за основним договором, самостійно виконати зазначений обовязок Боржника перед Кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора в строк 10 банківських днів шляхом сплати Кредитору грошових коштів в сумі 1 000 грн.

При цьому, Договір від 18.10.2011р. набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Проте, як вже зазначалося вище, Банком 11.03.2014р. було закрито належний ТзОВ "Ілла" в ПАТ "Кредобанк" поточний рахунок та, відповідно, на підставі Постанови Національного банку України № 492, припинено дію договору № 9 банківського рахунку (юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) від 20.10.2009р., а тому порука ТзОВ "Абсолют" припинилася у звязку із припиненням основного договору Договору банківського рахунку №9 від 20.10.2009 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення з ТзОВ "Абсолют" та ПАТ "Кредобанк" збитків в сумі 1 000,00 грн.

Таким чином враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі № 921/441/15-г/8 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілла" б/н від 22.12.2015 року без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складений 25.02.2016р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Михалюк О.В.