ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р.Справа № 922/6501/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства КБ Приватбанк, 49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю Профілогістик, 61002, м. Харків, вул. Гаршина, буд. 9, ;

про стягнення 56 660,80 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №8616-К-О від 26.11.2014 р.);

відповідача не зявився;

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Профілогістик про стягнення заборгованості за договором № б/н від 20.09.2013 р. в розмірі 56 660,80 грн., з яких 18 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 16 351,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 18 763,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 3 544,87 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором банківського обслуговування № б/н від 20.09.2013 р. щодо повної та своєчасної оплати кредиту, його повернення, сплаті процентів, комісії.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання 01.03.2016 р. не направив, своїм конституційним правом на захист не скористався, відзиву на позов на виконання ухвали господарського суду Харківської області про відкладення розгляду справи від 15.02.2016 р. не надав. Разом з цим, на момент розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу ухвали суду про відкладення розгляду справи від 15.02.2016 р., направленої на адресу відповідача: 61002, м. Харків, вул. Гаршина, буд. 9

Судом перевірено адресу відповідача та встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю Профілогістик, яке має , є: 61002, м. Харків, вул. Гаршина, буд. 9, саме на цю адресу судом надсилався процесуальний документ, а позивачем позовна заява.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь - якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлення суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважаються, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене та приписи п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов повністю.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

20.09.2013 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (ОСОБА_2) та товариством з обмеженою відповідальністю Профілогістик(Клієнт) було був укладений договір про відкриття поточного рахунку від 20.09.2013 р. б/н (заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а.с. 14), відповідно до умов якого Банком було установлено кредитний ліміт на поточний рахунок Клієнта № 3874.

В заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, з якою відповідач звернувся до Банку, зазначено, що Клієнт підписавши цю заяву, погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку http//www.privatbank.ua, тарифами банку, які разом із даною заявою складають договір банківського обслуговування.

Свої зобов'язання за договором ОСОБА_2 виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитний ліміт в розмірі 18 000,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про розміри встановлених кредитних лімітів (арк. с. 30), виписка по рахунку (а.с. 33).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує, що відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань за даним договором, на підставі чого, у останнього перед позивачем виникла заборгованість, у зв'язку з чим позивач звертався до відповідача з відповідною претензією від 20.11.2015 р. за вих. № 30920НАЕ2S0IR (а.с. 34), в якій повідомив останнього про наявність заборгованості перед позивачем з вимогою її сплатити.

Проте відповідач відповіді на вищевказану претензію позивачу не надав та заборгованість не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту в судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В порушення зазначених норм закону Відповідач зобов'язання за Договором від 20.09.2013 р. б/н належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Пунктами 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2. та 3.2.1.4.1.3. ОСОБА_2 передбачено, що, нарахування відсотків проводиться наступним чином: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушенням Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Згідно п. 3.2.1.4.4. ОСОБА_2, Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1. ОСОБА_2 при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди (комісії) Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно п. 3.2.1.2.3.4 ОСОБА_2 має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Правилами змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

За розрахунком позивача (а.с. 31-32) загальна заборгованість відповідача за Договором від 20.09.2013 р. б/н станом на 01.12.2015 р. становить 56 660,80 грн. та складається з наступного:

- 18 000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 16 351,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 18 763,99 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 3 544,87 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст. ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Профілогістик (61002, м. Харків, вул. Гаршина, буд. 9, ) на користь публічного акціонерного товариства КБ Приватбанк (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість за договором № б/н від 20.09.2013 р. в розмірі 56 660,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 18 000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 16 351,94 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3 544,87 грн., пені в розмірі 18 763,99 грн. та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 04.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_3