ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.02.16р. Справа № 904/9717/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Прайм", м. Дніпропетровськ

про стягнення 60 951,50 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 06.10.2015 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 16/2202 від 22.02.2016 року, представник;

за участю: ОСОБА_3, наказ № 04ПО/16 від 14.01.2016 року, бухгалтер.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Прайм" заборгованості у сумі 60 951,50 грн., з яких: 48 797,37 грн. - основний борг, 439,17 грн. - інфляційні втрати, 583,07 грн. - 3% річних, 11 131,89 грн. - пеня. Судовий збір у сумі 1 218,00 грн., а також витрати з оплати послуг адвоката у сумі 3000,00 грн. позивач просить покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 03/02-15/02 ДФ від 03.02.2015 року в частині повної та своєчасної оплати отриманого ним за видатковими накладними від 19.05.2015 року товару (олива моторна, мастило) на загальну суму 48 797,37 грн., на яку позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 439,17 грн. за червень - вересень 2015 року, 3% річних у сумі 583,07 грн. та пеню у сумі 11 131,89 грн. за загальний період з 18.05.2015 року по 12.10.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та надав пояснення, аналогічні за змістом позову.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав. Представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2016 року проти позову заперечував з підстав неотримання від позивача первинних документів стосовно спірного товару. Разом з тим пояснив, що вказаний товар був отриманий відповідачем та реалізований.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду від 05.11.2015 року суддею Забарющим М.І., однак у з'вязку з перебуванням його на лікарняному, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду за результатом повторного автоматизованого розподілу згідно з протоколом від 05.01.2016 року справу було передано для розгляду судді Коліснику І.І.

Ухвалою господарського суду від 05.01.2016 року справу прийнято до свого провадження суддею Колісником І.І. з призначенням її до розгляду на 03.02.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 22.02.2016 року.

У судовому засіданні 22.02.2016 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Прайм" (далі - Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 03/02-15/02ДФ (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти й оплатити відповідно до умов цього договору і додатків до нього технічну оливу, мастила та іншу продукцію (далі - Товар).

Ціна кожної позиції товару, що поставляється, визначається у відповідних специфікаціях, рахунках-фактурах та інших документах, що є невід'ємними додатками до цього договору (пункт 3.1 договору).

Згідно з пунктом 5.5 договору перехід права власності на товар відбувається після його передачі за товарними накладними з дати підпису уповноважених представників сторін у цих накладних. Ці підписи у накладних здійснюються після отримання уповноваженою особою покупця документів, зазначених у пункті 5.4 цього договору.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31.12.2016 року. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (пункт 10.4 договору).

На підставі договору позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 552 194,82 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними та рахунками-фактури до них:

№ ДТ-02/03-15 від 03.02.2015 року на суму 41 482,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-02/03-12 від 03.02.2015 року з терміном оплати до 06.02.2015 року (а.с. 24-25 том 1);

№ ДТ-02/03-16 від 03.02.2015 року на суму 68 804,88 грн., рахунок-фактура № ДТ-02/03-11 від 03.02.2015 року з терміном оплати до 06.02.2015 року (а.с. 29-30 том 1);

№ ДТ-02/19-04 від 19.02.2015 року на суму 87 223,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-02/17-17 від 20.02.2015 року з терміном оплати до 06.02.2015 року (а.с. 34-35 том 1);

№ ДТ-03/11-06 від 11.03.2015 року на суму 122 945,84 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/05-23 від 05.03.2015 року з терміном оплати до 10.03.2015 року (а.с. 39-40 том 1);

№ ДТ-03/11-07 від 11.03.2015 року на суму 9 000,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/05-28 від 05.03.2015 року з терміном оплати до 10.03.2015 року (а.с. 44-45 том 1);

№ ДТ-03/17-08 від 17.03.2015 року на суму 14 500,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/17-16 від 17.03.2015 року з терміном оплати до 20.03.2015 року (а.с. 4-49 том 1);

№ ДТ-03/30-07 від 30.03.2015 року на суму 11 870,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/19-09 від 19.03.2015 року з терміном оплати до 24.03.2015 року (а.с. 52-53 том 1);

№ ДТ-03/30-08 від 30.03.2015 року на суму 12 449,86 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/20-20 від 20.03.2015 року з терміном оплати до 25.03.2015 року (а.с. 56-57 том 1);

№ ДТ-03/30-09 від 30.03.2015 року на суму 22 740,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/25-15 від 25.03.2015 року з терміном оплати до 30.03.2015 року (а.с. 61-62 том 1);

№ ДТ-03/30-10 від 30.03.2015 року на суму 34 578,28 грн., рахунок-фактура № ДТ-03/25-25 від 25.03.2015 року з терміном оплати до 30.03.2015 року (а.с. 65-66 том 1);

№ ДТ-04/14-14 від 14.04.2015 року на суму 32 482,60 грн., рахунок-фактура № ДТ-04/09-20 від 09.04.2015 року з терміном оплати до 14.04.2015 року (а.с. 68-69 том 1);

№ ДТ-04/14-15 від 14.04.2015 року на суму 45 321,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-04/09-21 від 09.04.2015 року з терміном оплати до 14.04.2015 року (а.с. 71-72 том 1);

№ ДТ-05/18-16 від 19.05.2015 року на суму 11 370,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-05/19-41 від 19.05.2015 року з терміном оплати до 22.05.2015 року (а.с. 75-76 том 1);

№ ДТ-05/19-13 від 19.05.2015 року на суму 11 256,00 грн., рахунок-фактура № ДТ-05/18-11 від 18.05.2015 року з терміном оплати до 21.05.2015 року (а.с. 79-81 том 1);

№ ДТ-05/19-14 від 19.05.2015 року на суму 26 171,36 грн., рахунок-фактура № ДТ-05/13-21 від 13.05.2015 року з терміном оплати до 18.05.2015 року (а.с. 83-84 том 1).

Позивачем частково оплачений товар на загальну суму 503 397,45 грн., що підтверджується банківськими виписками станом на 03.02.2015 року, 24.03.2015, 31.03.2015 року (а.с. 87- 94 том 1).

Повністю неоплаченими залишились видаткові накладні від 19.05.2015 року на загальну суму 48 797,36 грн. (далі - спірні накладні), а саме:

№ ДТ-05/18-16 від 19.05.2015 року на суму 11 370,00 грн.,

№ ДТ-05/19-13 від 19.05.2015 року на суму 11 256,00 грн.,

№ ДТ-05/19-14 від 19.05.2015 року на суму 26 171,36 грн..

Крім того, частково неоплачена видаткова накладна № ДТ-03/30-08 від 30.03.2015 року на суму 12 449,86 грн., з яких залишок суми до сплати за цією поставкою складає 0,01 грн. (12 449,86 - 12 449,85 = 0,01).

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем залишку грошових коштів у сумі 48 797,37 грн. (11 370,00 + 11 256,00 + 26 171,36 + 0,01 = 48 797,37).

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом пункту 6.1 договору розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України шляхом банківського перерахування відповідних грошових сум на поточний рахунок постачальника, вказаний в рахунку на оплату, в порядку передоплати, якщо інший порядок не буде передбачений в рахунках-фактурах або додатковою письмовою угодою сторін.

З урахуванням викладеного повна оплата за отриманий відповідачем товар мала бути здійснена у наступні строки:

за видатковою накладною № ДТ-05/18-16 від 19.05.2015 року на суму 11 370,00 грн. - до 22.05.2015 року;

за видатковою накладною № ДТ-05/19-13 від 19.05.2015 року на суму 11 256,00 грн. - до 21.05.2015 року;

за видатковою накладною № ДТ-05/19-14 від 19.05.2015 року на суму 26 171,36 грн. - до 18.05.2015 року;

за видатковою накладною № ДТ-03/30-08 від 30.03.2015 року на суму 12 449,86 грн. - до 25.03.2015 року.

Отже, за умовами договору строк оплати є таким, що настав.

У рахунок оплати поставки за видатковою накладною № ДТ-03/30-08 від 30.03.2015 року на суму 12449,86 грн. відповідач сплатив 31.03.2015 року 12449,85 грн., тобто на 0,01 грн. менше, що підтверджується наданою позивачем банківською випискою за 31.03.2015 року (а.с. 89 том 1).

Доказів оплати товару за спірними видатковими накладними від 19.05.2015 року на загальну суму 48 797,36 грн. відповідач суду не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, таку можливість мав.

Таким чином, заявлена позивачем до стягнення заборгованість у сумі 48 797,37 грн. розрахована правильно та підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.3 договору за прострочення оплати товару покупець сплачує постачальникові за кожний день прострочення пеню в розмірі, розрахованому виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня із суми простроченого платежу.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня у загальній сумі 11 131,89 грн. нарахована за загальний період з 18.05.2015 року по 12.10.2015 року із заборгованості за кожною із спірних видаткових накладних.

При цьому під час розрахунку пені у сумі 2542,32 грн. за період з 21.05.2015 року по 12.10.2015 року із заборгованості у сумі 11256,00 грн. за видатковою накладною № ДТ-05/19-13 від 19.05.2015 року позивачем допущено арифметичну помилку.

Фактично пеня із заборгованості 11256,00 грн. за цією видатковою накладною за період з 21.05.2015 року по 12.10.2015 року буде складати на 0,01 грн. менше, а саме 2542,31 грн. За іншими видатковими накладними пеня розрахована правильно.

Таким чином, загальна сума пені, що підлягає стягненню на користь позивача складає 11 131,88 грн. (11131,89 - 0,01 = 11131,88).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у загальній сумі 583,07 грн. розраховані за загальний період з 18.05.2015 року по 12.10.2015 року із заборгованості за кожною із спірних видаткових накладних.

За наслідками перевірки розрахунку порушень не встановлено.

Таким чином, загальна сума 3%, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 583,07 грн.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати у сумі 439,17 грн. нараховані позивачем за загальний період з червня 2015 року по вересень 2015 року.

Перевіркою розрахунку порушень не встановлено.

Таким чином, обґрунтовано заявленими до стягнення на користь позивача є інфляційні втрати у загальній сумі 439,07 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково у загальній сумі 60 951,49 грн., з яких: 48 797,37 грн. - основний борг, 583,07 грн. - 3% річних, 11 131,88 грн. - пеня, 439,17 грн. - інфляційні втрати.

Заперечення відповідача проти позову з підстав неотримання від позивача первинних документів на товар за спірними видатковими накладними спростовується фактичною наявністю цих накладних, належним чином оформлених представниками сторін, оригінали яких були оглянуті судом у судовому засіданні 03.02.2016 року (а.с. 157 том 1).

Крім того, згідно зі статтею 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження надсилання ним на адресу позивача вимог щодо первинних документів на товар за спірними видатковими накладними. Більше того, як пояснив у судовому засіданні 22.02.2016 року представник відповідача, цей товар був прийнятий ним на склад, а потім реалізований.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката у сумі 3 000,00 грн., підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, входять до складу судових витрат.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому згідно з пунктом 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а при відмові у позові - на позивача.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у межах цієї справи, позивач надав: копію договору № 06/10 від 06.10.2015 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 483 від 19.09.2003 року, копію платіжного доручення № 716 на суму 3 000,00 грн. про оплату наданих послуг, акт приймання-передачі наданих адвокатських послуг від 20.01.2016 року (а.с. 114 - 116, 154 том 1).

З огляду на характер спору між сторонами, приймаючи до уваги присутність адвоката у всіх судових засіданнях для представництва інтересів позивача, оцінюючи юридичний зміст підготовленого позову та кількість підготовлених ним процесуальних документів, зважуючи на період часу між порушенням провадження у справі та останнім судовим засіданням у цій справі за участю адвоката, а також чинний у цей період часу розмір мінімальної місячної заробітної плати (1218,00 грн. - до 01.01.2016 року та 1378,00 грн. з 01.01.2016 року), суд доходить висновку про співрозмірність адвокатських витрат у сумі 3000,00 грн. із ціною позову.

За змістом частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на оплату послуг адвоката у сумі 3 000,00 грн. (60951,59 х 3000,00 / 60951,60 = 3000,00).

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1218,00 грн. (60951,59 х 1218,00 / 60951,60 = 1218,00).

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Прайм" (49000, м. Дніпропетровськ, просп. Праці, 14, ідентифікаційний код 39232541) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дон-Термінал" (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 45, ідентифікаційний код 33109845) основний борг у сумі 48 797,37 грн., пеню у сумі 11 131,88 грн., 3% річних у сумі 583,07 грн., інфляційні втрати у сумі 439,17 грн., витрати на оплату послуг адвоката у сумі 3000,00 грн., судовий збір у сумі 1218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.02.2016 року.

Суддя ОСОБА_4