ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 914/3038/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Кузь В.Л.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м.Львів № 10-6510 від 03.12.15 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року

у справі № 914/3038/15

за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м.Львів

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

третья особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: гр. ОСОБА_2, м.Львів.

про визнання недійсним та скасування рішення АК ЛОТВ АМК України №52р/к від 30.06.2015р. у справі №1-02-1/2015

За участю представників:

від позивача

від відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6-представники;

від третьої особи: ОСОБА_2

Представникам сторін та третій особі роз»яснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.11.2015р. у справі №914/3038/15 (суддя Іванчук С.В.) відмовлено у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівводоканал» до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача гр. ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення АК ЛОТВ АМК України №52р/к від 30.06.2015р. у справі №1-02-1/2015.

ЛМКП «Львівводоканал» подано апеляційну скаргу № 10-6510 від 03.12.2015 р., в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема скаржник вважає, що відповідачем помилково зроблено висновок, що ЛМКП «Львівводоканал» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приєднання (підключення) до мереж централізованого водопостачання і водовідведення на території міста Львова із часткою 100% в межах розташування водопровідно-каналізаційних мереж, що перебувають у його володінні та користуванні.

Також, скаржник вважає, що помилковим є посилання відповідача на те, що позивачем неправомірно нараховувалась плата фізичним особам за проведення промивки трубопроводів, проведення хіміко-бактеріологічного аналізу питної води та прийомки в експлуатацію побутових об»єктів, а дії з виставлення рахунків вважає законними та такими, що мають підстави.

На думку скаржника, оскільки новозбудований трубопровід не може експлуатуватись без попередньої його промивки, а свідченням належного стану водопроводу є позитивний результат проведеного хіміко-бактеріологічного аналізу води після промивки, то необхідність надання споживачем результатів лабораторних досліджень та проведення промивки є обгрунтованою вимогою.

Скаржник вважає, що оскільки жодною нормою чинного законодавства не передбачено надання послуг водопостачання та водовідведення (будь-якій категорії споживачів) безкоштовно і відповідачем такої норми не зазначено, то виставлення позивачем рахунку за послуги водопостачання та водовідведення за об»єм води, використаної при промивці трубопроводу є законним та підставним.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що сукупність викладених у рішенні №52 обставин та нормативно-правового регулювання засвідчує доцільність отримання послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення саме у суб»єкта , тобто обгрунтовано визнано монопольне (домінуюче) становище суб»єкта на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова, де розташовані діючі водопровідно-каналізаційні мережі, що знаходяться на балансі та обслуговуванні суб»єкта.

Також відповідач зазначає, що ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затв. наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1996р. №30 є обов»язковими для всіх виробничих підприємств водопровідно каналізаційного господарства, комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, незалежно від їх відомчої належності та форми власності. Зазначені ОСОБА_7 не передбачають, що споживачі фізичні особи категорії «населення» повинні здійснювати промивку прокладеної водопровідної мережі до власного приватного житлового будинку.

Отже, відповідач вважає, що рішення суду прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень та вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Третя особа в судових засіданнях підтримала доводи відповідача та просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін у судових засіданнях, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. №52р/к у справі №1-02-1/2015 визнано, що відповідно до статті 12 Закону України Про захист економічної конкуренції ЛМКП Львівводоканал займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова, де розташовані діючі водопровідно-каналізаційні мережі, що знаходяться на його балансі та обслуговуванні із часткою 100% у період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р., також визнано, що дії ЛМКП Львівводоканал є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення у вигляді дії підприємства (встановлення безпідставної плати за надання ЛМКП Львівводоканал послуг з промивки трубопроводів, проведення хіміко-бактеріологічного аналізу води, прийомки в експлуатацію), що призводить до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина 1 статті 13 названого Закону);

зобов»язано припинити неправомірно встановлену ЛМКП Львівводоканал плату за послуги з промивки трубопроводів, хімбаканалізу води та прийомки в експлуатацію споживачам власникам індивідуальних приватних будинків при приєднанні до мереж централізованого водопостачання та водовідведення та повернути неправомірно стягнені кошти за дані послуги за 2014р. та з 01.01.2015р. по 30.06.2015р.

Відповідно до статті 52 Закону України Про захист економічної конкуренції за вчинене правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції накладено на Львівське міське комунальне підприємство Львівводоканал штраф у розмірі 10 000,00грн.

Приймаючи рішення у даній справі суд першої інстанції посилається на те, що рішенням відповідача обгрунтовано визнано монопольне (домінуюче) становище позивача на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова, де розташовані діючі водопровідно-каналізаційні мережі, що знаходяться на балансі та обслуговуванні останнього.

Також, судом першої інстанції встановлено, що встановлення позивачем споживачам фізичним особам категорії «населення» щодо індивідуальних приватних будинків при підключенні до мереж централізованого водопостачання та водовідведення плати за послуги промивки трудоповодів та плати за роботи з «хімбаканалізу води» з посиланням на ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затв. наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995р. №30, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 21.07.1995р. за №231/767 (із внесеними змінами і доповненнями) та ОСОБА_7 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затв. наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190 є безпідставним.

Також, суд першої інстанції посилається на те, що відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення із споживачем - фізичною особою категорії населення, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 і передбачають, що послуги з централізованого постачання холодної води повинні відповідати вимогам щодо якості і тиску води.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції прийшов до висновку, що застосування ЛМКП Львівводоканал вищезазначених ОСОБА_7 №30 та №190 до споживачів - фізичних осіб категорії населення у рамках приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення є безпідставним.

Отже, враховуючи все вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. №52р/к у справі №1-02-1/2015 є обґрунтовим та таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія зазначає наступне.

Як зазначалось вище адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 30.06.2015р. №52р/к у справі №1-02-1/2015, яким визнано, що позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова, де розташовані діючі водопровідно-каналізаційні мережі, що знаходяться на його балансі та обслуговуванні із часткою 100% у період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р., що допустив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені п.2 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення у вигляді дії підприємства (встановлення безпідставної плати за надання ЛМКП Львівводоканал послуг з промивки трубопроводів, проведення хіміко-бактеріологічного аналізу води, прийомки в експлуатацію), що призводить до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до приписів ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про Антимонопольний комітет України основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України Про Антимонопольний комітет України у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно із ч.4 ст.4 Закону України Про захист економічної конкуренції державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч.1 ст.12 вищенаведеного Закону суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Пунктом 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України визначено, що проведення дослідження ринку, визначення межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень) належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про захист економічної конкуренції зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії або бездіяльність субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших субєктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно із п.2 ст.50 цього Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, висновки про монопольне становище позивача у період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р. здійснено відповідачем відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за № 317/6605.

Відповідно до п. 10.2 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України монопольним (домінуючим) становищем субєкта господарювання визнається становище, коли частка одного субєкта господарювання на ринку перевищує 35 відсотків, якщо він не довів, що має конкурента(ів) на ринку; зазнає значної конкуренції внаслідок відсутності обмеженості можливостей доступу інших субєктів господарювання щодо виконання робіт, закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, відсутності барєрів для вступу на ринок інших субєктів господарювання, відсутності пільг чи інших обставин. Відповідачем, на підставі відомостей про наявність дозвільних документів на проведення робіт з надання послуг з приєднання (підключення) до мереж централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова виявлено, що локальний обсяг виконаних позивачем робіт згаданого характеру у регіоні за зазначений період становив 100 відсотків від усього обсягу.

Зміст домінуючого становища на ринку послуг, робіт унормовано ст.12 Закону України Про захист економічної конкуренції. Зважаючи на таке, відповідно до ст. 12 Закону України „Про захист економічної конкуренції позивач, заперечуючи факт зайняття ним монопольного становища на ринку товару, мав довести, що він зазнає значної конкуренції з боку інших субєктів господарювання. Поряд з цим, документально підтверджених відомостей, які б спростовували висновки відповідача про домінуюче положення позивача у період з 01.01.2012р. по 30.06.2015р. на ринку з виконання зазначених робіт матеріали справи не містять і такі не подано і суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи наведене, визначення територіальним відділенням меж ринку надання позивачем послуг з виконання робіт з приєднання (підключення) до мереж централізованого водопостачання та водовідведення, відповідає пункту 5 Методики, згідно якого товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), в межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару чи послуги до споживання іншого (п.6 Методики).

Згідно із ч.1 ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затв. наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995р. №30 ці ОСОБА_7 встановлюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання і каналізації міст та інших населених пунктів України.

ОСОБА_7 є обов'язковими для всіх виробничих підприємств водопровідно-каналізаційного господарства (надалі - виробник), комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, незалежно від їх відомчої належності та форми власності.

Виробники та інші організації, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, несуть відповідальність за невиконання вимог цих ОСОБА_7 і чинного законодавства України.

Відповідно до п.1.1 ОСОБА_7 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затв. наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190 ці ОСОБА_7 визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Зазначені ОСОБА_7 є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог послався на те, що відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення із споживачем - фізичною особою категорії населення, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення регулюють ОСОБА_7 надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630.

Однак, судова колегія прийшла до висновку, що дана постанова не регулює відносин з виконання робіт по приєднанню (підключенню) новозбудованих систем суб»єкта до мереж централізованого водопостачання та водовідведення суб»єкта.

З огляду на викладене, ЛМКП Львівводоканал правомірно застосовано до зазначених правовідносин ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України №30 та ОСОБА_7 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затв. наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_7 надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 не регулюють спірних відносин, посилання відповідача на необхідність застосування саме даних ОСОБА_7 є помилковим.

Відповідно до п.4.3 ОСОБА_7 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України №190 забороняється будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньо будинкових мереж або до мереж споживачів).

Для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Форма технічних умов наведена в додатку 1 до цих ОСОБА_7 (п.4.1 ОСОБА_7).

Як вбачається із матеріалів справи у відповідності до зазначених норм ЛМКП»Львівводоканал» видано гр. ОСОБА_8 (замовнику) технічні умови №15-3341 від 11.07.2012р. (том ІІ а.с.21) на водопостачання та водовідведення індивідуального житлового будинку за адресою: м.Львів, вул. Зрубова,4. На підставі цих Технічних умов гр.ОСОБА_2 розроблено проект будівництва житлового будинку, зокрема, і в частині його підключення до мереж централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.9.5.11 ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України №30 до приймання збудованого трубопроводу в експлуатацію будівельна організація під керівництвом представника виробника здійснює його промивання та дезинфекцію в три етапи:

попереднє механічне очищення і промивання з швидкістю не менше 1 м/сек.;

дезинфекція хлорною водою згідно із затвердженою Міністерством охорони здоров'я СРСР Інструкцією з контролю за знезараженням господарсько-питної води і за дезинфекцією водопровідних споруд хлором при централізованому і місцевому водопостачанні N 723а-67 з концентрацією активного хору 40-50 мг/л та добовому контакті;

остаточне промивання до одержання двох задовільних бактеріологічних та фізико-хімічних аналізів води.

Акт про санітарну обробку збудованого трубопроводу є документом, що дозволяє його приєднання (врізку) до діючої мережі (п.п.9.5.12 ОСОБА_7).

Згідно із п.п.9.5.13 ОСОБА_7 приєднання (врізку) збудованого трубопроводу до діючої мережі виконує будівельна організація під керівництвом і за участю представників виробника. Врізки входять до проекту і кошторису будівництва трубопроводу. Порядок проведення врізок повинен бути регламентований інструкцією, затвердженою місцевими органами державної влади.

Як вбачається із матеріалів справи 10.04.2014р. ОСОБА_2 звернувся до ЛМКП «Львівводоканал» з заявою, якій просив виконати роботи по прокладці водопроводу та каналізації (том І а.с.28).

06.06.2014р. між ЛМКП «Львівводоканал» як підрядником та фізичною особою ОСОБА_2 як замовником укладено договір підряду №15-408 влаштування водопроводу по вул. Зрубовій, 4 у м.Львові (том І а.с.29-30).

Позивач як підрядна організація, у відповідності до умов договору виконав роботи згідно з кошторисом по прокладці трубопроводу, а замовником оплачено виконані роботи.

04.08.2014р. гр. ОСОБА_2 звернувся до ЛМКП «Львівводоканал» з заявами, в яких просив виконати бактеріологічний та фізико-хімічний аналіз води та направити комісію для прийняття в експлуатацію новозбудованих мереж водопроводу та каналізації . (том І а.с.31,32).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №232 від 06.122.2013р. «Про встановлення вимог щодо провадження інших, крім ліцензованих, видів діяльності ЛМКП «Львівводоканал»», встановлено, зокрема, що провадження крім ліцензованих, видів діяльності ЛМКП «Львіводоканал», можливе лише в разі беззбитковості кожного з них. Цим же розпорядженням такими видами діяльності, серед інших, визначені послуги: з хіміко-бактеріологічного аналізу води та стоків і приймання в експлуатацію побудованих об»єктів.

Оформлений письмово результат проведення хіміко-бактеріологічного аналізу (дослідження) питної води є одним із документів, які підтверджують відповідність якості води вимогам державних стандартів, встановлених для питної води і є необхідною умовою для приєднання трубопроводу до діючої мережі (п.п.9.5.11 п.9 ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України №30).

Як вбачається із матеріалів справи, для здійснення промивки трудопроводу виставлявся рахунок замовнику-фізичній особі із зазначенням тільки вартості об»єму води, використаної для промивки.

Відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок вартості води, необхідної для промивки зроблено на підставі ОСОБА_9 обсягів водоспоживання, у якій визначені об»єми води в залежності від діаметру труб. ОСОБА_9 не є додатком до ОСОБА_7 користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України №65, а є додатком до листа Держжитлокомунгоспу від 17.10.2002р. №5/2-231. У цій ОСОБА_9 зазначені обсяги водоспоживання в залежності від діаметру водопроводу при застосуванні розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення «за пропускною здатністю труби вводу, при швидкості руху води в ній 2 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу».

Ці обсяги визначені на підставі розрахунків, виконаних Державною академією житлово-комунального господарства, для спрощення роботи працівників водоканалів, які здійснюють нарахування цих обсягів в ході щоденної практичної роботи.

ОСОБА_7 технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затв. наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995р. №30 та ОСОБА_7 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затв. наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190 свідчать про те, що позивач може надавати послуги з приєднання (підключення) до мереж централізованого водопостачання і водовідведення на підставі цивільно-правових договорів із споживачами.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України Про захист економічної конкуренції підставами для визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне зясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України Про захист економічної конкуренції, заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Згідно із ст.1 Закону України Про захист економічної конкуренції економічна конкуренція (конкуренція) це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

У підпункті 15.5 п.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства розяснено, що господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, не перебираючи при цьому на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами згаданого Комітету.

З огляду на наведене, судова колегія прийшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Львова, де розташовані діючі водопровідно-каналізаційні мережі, що знаходяться на його балансі та обслуговуванні із часткою 100% у період з 01.01.2012р. по 30.06.2015.

Однак, судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що дії ЛМКП Львівводоканал є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 2 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з приєднання до мереж централізованого водопостачання та водовідведення у вигляді дії підприємства (встановлення безпідставної плати за надання ЛМКП Львівводоканал послуг з промивки трубопроводів, проведення хіміко-бактеріологічного аналізу води, прийомки в експлуатацію), що призводить до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина 1 статті 13 названого Закону).

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що в позові слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про часткове скасування рішення суду.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати розподілити між сторонами у справі пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суди ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», м.Львів № 10-6510 від 03.12.15 р. задоволити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2015р. у справі №914/3038/15 скасувати частково.

Позовні вимоги задоволити частково.

Визнати недійсними п.2,3,4 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015р. №52р/к у справі №1-02-1/2015.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. І.Франка,61, м.Львів, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (вул. Зелена, 64, м.Львів, ) 1370,25 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 1 004,85 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Місцевому господарському суду видати наказ.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.03.2016р.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Кузь В.Л.

Cуддя Орищин Г.В.