ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.02.16р. Справа № 904/7316/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Електроважмаш", м. Дніпропетровськ

До: Bredbury Solutions LP, United Kingdom

Про: стягнення 98 990, 50 доларів США

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Торгівельний дім «Електроважмаш» (позивач) у серпні 2015 року звернувся з позовом до Bredbury Solutions LP (відповідач) про стягнення 98 990, 50 доларів США, які були перераховані позивачем відповідачу в якості передплати за Генеральною угодою №1 від 12.01.15р. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх обовязків із своєчасної та повної поставки товару у відповідності з умовами генеральної угоди та на безпідставне утримання відповідачем отриманих від позивача в якості передплати грошових коштів в розмірі 98 990, 50 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач - Bredbury Solutions LP, є іноземним субєктом господарювання (підприємством), тобто не резидентом України.

Іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст.123 ГПК України). Підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. (ст. 124 ГПК України). У разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами (ст. 125 ГПК України).

Вирішуючи питання забезпечення своєчасного повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, господарські суди повинні керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965). Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень у разі надіслання судом України доручення для виконання за кордоном цивільна справа, у зв'язку з якою складається доручення, призначається до розгляду з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном.

Відповідно до приписів п.8 Розяснень Президії ВГСУ від 31.05.2002р. №04-5/608 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» (поміж-іншим), вирішуючи питання забезпечення своєчасного повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, господарському суду слід враховувати таке. Взаємодія судів України з судовими органами інших держав з цього питання, а також щодо виконання за кордоном інших процесуальних дій регулюються Конвенцією з питань цивільного процесу (Гаага, 1954) і угодами про взаємну правову допомогу, укладеними Україною з іншими державами. Відповідно до Законів України від 19.10.2000 N 2052-III та N 2051-III з 26 листопада 2000 року набрали чинності для України Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) і Конвенція про отримання за кордоном доказів з цивільних і торгових справ (Гаага, 1970) із заявами та застереженнями. Цими заявами і застереженнями передбачено, зокрема, що названим у конвенціях центральним органом в Україні є Міністерство юстиції України, яке складає підтвердження про вручення документів і забезпечує передачу документів у цивільних або комерційних справах центральному органу юстиції іншої держави.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до названої Конвенції із заявами та застереженнями, згідно з якими центральним органом, який має право отримувати документи від інших Договірних Сторін, а також складати підтвердження про вручення, є Міністерство юстиції України. Особливості виконання названої Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 N 1092/5/54 (далі - Інструкція).

Так, відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: "Прохання" і "Короткий виклад документа".

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов'язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі статтею 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

Конвенцією також визначено, що судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що судовий документ було вручено або доставлено особисто відповідачеві і це було здійснено в належний строк, достатній для здійснення захисту.

Разом з тим, пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах" встановлено, що якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 названої Конвенції, суддя, незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Таким чином, у випадку, передбаченому частиною другою статті 15 Конвенції, суд може прийняти рішення, якщо з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

Витрати, пов'язані з перекладом відповідних документів, а також з оплатою за вручення їх за кордоном згідно з цією Конвенцією, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона. Після закінчення розгляду справи такі витрати розподіляються господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Враховуючи вищезазначене та приписи ст.15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.65р., ухвалою суду від 19.08.15р. було порушено провадження у справі №904/7316/15, слухання справи призначене на 25.02.16р.; зобовязано позивача отримати в господарському суді два оригінальні примірники цієї ухвали, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та виклик (повідомлення) про день судового засідання та здійснити їх переклад англійською мовою, який нотаріально посвідчити; нотаріально посвідчені, перекладені англійською мовою документи надати господарському суду в строк до 15.10.2015 року. Вищезазначені документи необхідні були господарському суду Дніпропетровської області , для подальшого направлення до компетентного органу іноземної держави разом з ухвалою суду від 19.08.15р. для вручення їх відповідачу.

Також, ухвалою суду від 19.08.15р. позивача було зобовязано направити на адресу відповідача акт звірки розрахунків по стягуваній сумі (надати докази відправки та копію акту); документи, що посвідчують правовий статус юридичної особи; забезпечити явку повноважних представників у судове засідання; окрім того - надати для огляду у судовому засіданні оригінали доданих до позовної заяви документів. (а.с.1). Вищезазначені документи ( ухвалу суду в кількості двох оригіналів примірників, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та виклик (повідомлення) про день судового засідання ) були отримані представником позивача 21.08.15р. ( про що свідчить відповідний підпис представника позивача, зворотній бік, а.с.3, 32, 35).

Однак незважаючи на вимоги суду (викладені в ухвалі суду від 19.08.15р.) позивач нотаріально посвідчені, перекладені англійською мовою документи (ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.08.15р. , прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та виклик (повідомлення) про день судового засідання) не надав. Також позивач до судового засідання 25.02.16р. не зявився та доказів направлення на адресу відповідача акту звірки розрахунків по стягуваній сумі не надав. Окрім того, не надано суду документи, що посвідчують правовий статус юридичної особи позивача та оригіналів доданих до позовної заяви документів. У звязку з чим, суд позбавлений можливості прийняти обґрунтоване та законне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

У відповідності зі ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не надав витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і це перешкоджає вирішенню спору. Про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено. Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Відповідно до п.4. ч.1. ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.11р. №3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів ,або за його заявою ( клопотанням).

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ст.7 ЗУ «Про судовий збір», п.5 ст.81, ст.86 ГПК України, господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

Залишити позов без розгляду, судові витрати покласти на позивача.

Суддя ОСОБА_1