ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р.Справа № 922/117/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний навчальний заклад "Харківський обласний навчальний центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК", навчальний центр, смт. Пісочин
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 1495,58 грн., розірвання договору та зобов'язання повернути нежитлове приміщення
за участю представників:

позивача - Голіна О.Ю. за довіреністю № 45 від 07.12.2015 р.

3-ї особи на стороні позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач) згідно якої просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати в сумі 1074,97 грн., пеню в сумі 345,36 грн. та штраф в сумі 75,25 грн.;

- розірвати договір оренди № 4128-Н від 31.07.2009 р., укладений між сторонами;

- зобов'язати відповідача повернути нежитлове приміщення одноповерхової будівлі прохідної, загальною площею 11,8 кв.м., за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, Державному навчальному закладу "Харківський обласний навчальний центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідач свої зобов'язання за договором оренди № 4128-Н від 31.07.2009 р. по сплаті орендних платежів не виконував в повному обсязі, в зв'язку з чим за період з листопада 2013 року по жовтень 2015 року виникла заборгованість з орендної плати в сумі 1074,97грн.

16.02.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 01.03.2016 р. о 10:40.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. № 6933 від 01.03.2016 р.), яка судом була задоволена.

Відповідач та 3-я особа на стороні позивача про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, їх представники в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 16.02.2016 р. за вх. № 5205/16, надав документи згідно клопотання, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 01.03.2016 р. за вх. № 6932, надав письмові пояснення, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно них представник позивача просив суд припинити провадження по справі в частині стягнення заборгованості за договором оренди № 4128-Н від 31.07.2009 р. з орендної плати у розмірі 1074,97 грн., пені в сумі 345,36 грн. та штрафу у розмірі 75,25 грн. за відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем 17.02.2016 р. згідно платіжного доручення № @2PL138153 вищезазначена заборгованість з орендної плати, пені і штрафу була погашена у повному обсязі. В частині розірвання договору та зобов'язання повернути нежитлове приміщення позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині розірвання договору та зобов'язання повернути нежитлове приміщення, в решті позову просив суд провадження у справі припинити.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

31.07.2009 р. між сторонами був укладений договір оренди № 4128-Н (надалі - договір).

Згідно умов договору позивачем (орендодавцем) було передано в строкове платне користування відповідачу (орендарю) нежитлові приміщення одноповерхової будівлі прохідної (майно), загальною площею 11,8 кв.м., яке розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Державного навчального закладу "Харківський обласний навчальний центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 14.02.2009 р. і становить 13000,00 грн.

31.07.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, ФОП ОСОБА_1 та балансоутримувачем був складений акт приймання - передачі орендованого майна відповідно до якого відповідачем було прийнято в строкове платне користування майно передбачене договором.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна.

Пунктом 3.3. договору було визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 50 %;

- на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 50 %.

Пунктом 3.7. договору було передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.8. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом неменше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7 % від заборгованості.

Пунктом 3.12. договору було передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання - передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п.5.3. договору відповідач зобов'язувався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 5.11. договору відповідач зобов'язувався у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу по акту приймання-передачі, погодженим з орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

29.10.2013 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору відповідно до умов якої сторонами були внесені зміни до п.1.1., п.1.2. та п.3.1. договору.

В процесі розгляду справи відповідачем була сплачена сума заборгованості з орендної плати у розмірі 1074,97 грн., пеня в сумі 345,36 грн. та штраф у розмірі 75,25 грн. про що позивачем була надана до суду відповідна довідка.

За таких обставин господарський суд дійшов до висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в сумі 1074,97 грн., пені в сумі 345,36 грн. та штрафу в сумі 75,25 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно ч.3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Пунктом 10.1. договору було передбачено, що цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31.07.2009 р. до 30.06.2012 р.

Згідно п.10.3. зміни до умов цього договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін та погодженням із балансоутримувачсм. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Пунктом 10.4. договору було передбачено, що після закінчення терміну дії договору подальше використання об'єкта буде визначатися відповідно до чинного законодавства, за зверненням орендаря та за умови згоди балансоутримувача та органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном.

Відповідно до п. 10.5. договору чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладене;

- загибелі орендованого майна;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- банкрутства орендаря;

- ліквідації орендаря-юридичної особи;

- у разі смерті орендаря (якщо орендар є фізична особа).

29.10.2013 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору оренди відповідно до умов якої сторони виклали п.10.1. договору в наступній редакції: "Цей договір продовжено на 2 (два) роки 11 місяців, тобто з 30.06.2012 р. по 30.05.2015 р.".

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови розділу 10 договору з урахуванням додаткової угоди № 2 від 29.10.2013 р. до договору, господарський суд дійшов висновку, що за погодженням сторін термін дії даного договору був визначений по 30.05.2015 р.

За таких обставин договір оренди № 4128-Н від 31.07.2009 р. припинив свою дію 30.05.2015 р., у зв'язку з чим підстави для його розірвання відсутні.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язати відповідача повернути нежитлове приміщення одноповерхової будівлі прохідної, загальною площею 11,8 кв.м., за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, Державному навчальному закладу "Харківський обласний навчальний центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК", суд зазначає, що дані позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

По-перше в матеріалах справи відсутні докази погодження Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області повернення майна відповідачем балансоутримувачу.

По-друге умовами договору не передбачалася можливість повернення майна саме Державному навчальному закладу "Харківський обласний навчальний центр підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації кадрів АПК", без погодження такого повернення з Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 49 ГПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача, та те, що з вини відповідача спір в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 1074,97 грн., пені в сумі 345,36 грн. та штрафу в сумі 75,25 грн. було доведено до суду, господарський суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1378,00грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 17, 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, п.1-1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 1074,97 грн., пені в сумі 345,36 грн. та штрафу в сумі 75,25грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61098, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області (61024, м. Харків, вул. Гуданова, буд. 18, ідентифікаційний код 23148337) суму сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя Д.О. Доленчук