РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"01" березня 2016 р. Справа № 906/1607/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Іванчук В.М. (довіреність №5 від 12.01.2016р.);

відповідача- не зявився;

третьої особи- Левченко Н.І.(НОМЕР_1 від 22.02.2000р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Приватного підприє-мства «ВЖРЕП 4» на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.2016р. у справі №906/1607/15

за позовом Приватного підприємства «ВЖРЕП 4» м.Житомир

до Житомирської міської ради м.Житомир

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача

ОСОБА_1 м.Житомир

про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської міської ради №881

від 20.03.2015р.,-

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12.01.2016р. у справі №906/1607/ 15 (суддя Лозинська І.В.) відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства «ВЖРЕП 4» (надалі в тексті Підприємство) до Житомирської міської ради (надалі в тексті Міська рада), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської мі-ської ради №881 від 20.03.2015р.(т.1, арк.справи 188-192).

Приймаючи рішення суд виходив з того, що ОСОБА_2 привязки від 08.05.2015р. №283/ 2015 видано Позивачеві ОСОБА_3 містобудування архітектури та дизайну міського середовища Жи-томирської міської ради з порушенням вимог чинного законодавства, а саме без врахування припи-сів ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України та рішення Вико-навчого комітету Житомирської міської ради від 18.12.2013 №611 «Про затвердження комплексної схеми розміщення та архітектурних типів тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Житомира». Таким чином, оскаржуване рішення Міської ради від 20.03.2015 №881 «Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо від-ведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення» не по-рушує жодних прав або інтересів Позивача, оскільки за наслідками прийняття такого рішення Мі-ської ради ОСОБА_1 отримала лише право на розробку проекту відведення земельної ділянки а не права безпосередньо на земельну ділянку.(т.1, арк.справи 191).

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського Житомирської області від 12.01.2016р. у даній справі та прийняти нове рішення яким задоволити позовні вимоги, судові витрати покласти на Відповідача.(т.1, арк.справи 202-207).

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуван-ням норм матеріального права та неповним зясуванням усіх істотних обставин справи. Зазначає, що суд безпідставно не дослідив приналежності спірної земельної ділянки до відповідної катего-рії земель та наявності обмежень на сказану ділянку. Суд безпідставно не залучив якості третьої особи ПАТ «Житомиргаз», оскільки останнє використовує частину спірної земельної ділянки. Вка-зує, що оспорюване рішення Міської ради унеможливлює реалізацію права Позивача на розміщен-ня тимчасового павільйону. Крім того, Третя особа вже використала своє право на отримання у при-ватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку загальною площею 0.075 га по провулку Прудному, 13.(т.1, арк.справи 202-204).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.02.2016р. прийнято до про-вадження та призначено розгляд скарги Позивача на 01.03.2016р. у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розінана І.В., суддя Гудак А.В.(т.1,арк.справи 200).

На адресу апеляційного суду 23.02.2016р. від Третьої особи надійшли пояснення з приводу апеляційної скарги, в яких остання зазначає, що частина спірної земельної ділянки була привати-зована у вересні 1994 року, а на іншу частину спірним рішенням міської ради надано дозвіл на складання проектів землеустрою.(т.2, арк.справи 1).

У день судового засідання 01.03.2016р. на електронну адресу суду від Міської ради надійш-ла заява, у якій остання просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.(т.2, арк.справи 45).

У звязку із перебуванням у відрядженні судді Гудак А.В. і на підставі розпорядження ке-рівника апарату від 01.03.2016р. автоматизованою системою документообігу суду проведено ав-томатичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Гулова А.Г., суддя Розізнана І.В. Зазначена колегія ухвалою від 01.03.2016р. прийняла до розгляду апеляційну скаргу Приватного підприємства «ВЖРЕП 4».(т.2, арк.справи 46, 47, 48).

Представник Позивача у судовому засіданні 01.03.2016р. підтримав апеляційну скаргу в пов-ному обсязі, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Третя особа заперечила про-ти доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у призначене на 01.03.2016р. судове засі-дання, хоч про час та місце розгляду був повідомлений у встановленому порядку, про що свідчить повідомлення відділення поштового звязку про вручення поштового відправлення.(т.1, арк. спра-ви 214). Проте, така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк явка представників сторін не визнавалась обовязковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.(т.1, арк. справи 200).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як стверджується матеріалами справи, 18.07.1984р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали право на спадщину на підставі заповіту від 15.01.1983р. на житловий будинок по провулку.Прудному, 13 у мЖитомирі, що вбачається із свідоцтва про право на спадщи-ну.(т.1, арк.справи 76-77). Рішенням Міської ради від 23.02.1994р. №113 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян м.Житомира», зокрема, надано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0.0750 га за адресою: м.Житомир, пров.Прудний, 13.(т.1, арк. справи 135-136).

На підставі вказаного рішення Міської ради ОСОБА_1 08.09.1994р. отримала Держав-ний акт на право приватної власності на земельну ділянку за адресою: м.Житомир, пров.Прудний,13 загальною площею 0.0750 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Крім того, право приватної власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11590319.(т.1, арк.справи 160, 163).

Разом з тим, право постійного користування земельною ділянкою за адресою: м.Житомир, пров.Прудний, 13 площею 0.0416 га відповідно до Державного акта на право постійного користу-вання землею серії ЖТ №283 від 18.08.1998р. обліковується за ДП «Житомиргаз».(т.1, арк.справи 144).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2015р. ОСОБА_1 звернулася до міського голо-ви м.Житомира із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеуст-рою (розроблення проекту землеустрою) щодо відведення земельної ділянки площею 0,4 га у м. Житомирі по пров.Прудному,13 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господар-ських будівель та споруд; до заяви додано викопіювання з кадастрової книги та свідоцтво про пра-во на спадщину за заповітом від 18.07.1984р., за яким спадкоємцями зазначеного в заповіті майна в рівних частинах є ОСОБА_1 та ОСОБА_4П; спадкове майно складається з жилого будинку, розташованого по пров.Прудному, 13 у м.Житомирі на земельній ділянці площею 2 367 м2.(т.1, арк. справи 73-77).

Матеріали справи свідчать, що Міська рада рішенням від 20.03.2015р. №881 «Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення» надала ОСОБА_1 дозвіл на скла-дання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під нерухомим майном, зокрема, по пров.Прудному,13 на земельну ділянку площею 0.2368 га для будівництва та обслуговування жи-тлового будинку, господарських будівель та споруд.(т.1, арк.справи 27-29).

Матеріали справи містять копію адресованої в.о.міського голови ОСОБА_6 та началь-нику ОСОБА_3 містобудування архітектури та дизайну міського середовища ОСОБА_7 за-яви Підприємства від 23.02.2015р. про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, а саме, павільйону площею 30 м2 по пров.Прудному,13 з додатками. Разом з тим, докази надіслання або прийняття адресатами даної заяви відсутні.(т.1, арк. справи 48, 49).

ОСОБА_3 містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради (надалі в тексті ОСОБА_3) листом від 06.03.2015, вих.№324/11 повідомлено Пози-вача, що місце розташування заявленого тимчасового павільйону відповідає Комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м.Жито-мира (територія зони «В»), а також повідомлено про необхідність звернення з додатковою заявою до Центру надання адміністративних послуг міської ради із додатковою заявою та додатковими доку-ментами згідно переліку.(т.1, арк.справи 47).

Матеріали справи свідчать, що 08.05.2015р. ОСОБА_3 видало Позивачеві ОСОБА_2 привяз-ки від тимчасового павільйону продовольчих товарів з виконанням благоустрою прилеглої терито-рії за адресою: м.Житомир, пров.Прудний, 13, реєстраційний №110, з терміном дії до 08.05.2016р. (т.1, арк.справи 21, 22).

Матеріалами справи стверджено, що водночас ОСОБА_3 погоджено ОСОБА_1 про-ект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0767 га за адресою: м. Житомир, пров.Прудний, 13 в оренду для обслуговування житлового будинку, господарських буді-вель та споруд, без права нового будівництва.(т.1, арк.справи 39).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає за-доволенню, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є законність рішення органу місцевого самоврядування, яким вре-гульовано земельні відносини.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування базового рівня, статус та повноваження яких визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згі-дно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», питання регулювання земель-них відносин вирішуються сільськими, селищними та міськими радами виключно на їх пленарних засіданнях.

Згідно з ст.80 ЗК України (надалі в тексті ЗК України), субєктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізу-ють це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі дер-жавної власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, набуття права власності та права користування земе-льними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням орга-нів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приват-ної власності. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім зе-мельних ділянок приватної та державної власності та земельні ділянки, на яких розташовані будів-лі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розта-шування.(ст.ст. 83, 84 ЗК України).

Матеріалами справи стверджується і правомірно встановлено місцевим господарським су-дом, що 23.01.2015р. ОСОБА_1 звернулася до міського голови із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою (розроблення проекту землеустрою) щодо відведення земельної ділянки площею 0,4 га по пров.Прудному,13 у м.Житомирі.(т.1, арк.справи 73-77).

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що підставами виникнення, змі-ни та припинення земель них відносин є юридичні факти юридично значимі обс тавини, які поді-ляються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обста -вин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів міс цевого самоврядування, які пе-редбачені законом як під стави виникнення земельних прав та обовязків; судові рі шення, які вста-новлюють земельні права і обовязки; набуття земельних прав та обовязків на підставах, які доз-волені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший право вий акт повязує виникнення, зміну і припинення земель них відносин. Зазначене ко-респондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Заявлену вимогу Позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення Міської ради від 20.03. 2015р. порушує його право на встановлення торгівельного павільйону відповідно до ОСОБА_2 при-вязки від тимчасового павільйону продовольчих товарів з виконанням благоустрою прилеглої те-риторії, виданого ОСОБА_3 08.05.2015р.

Надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки здійснюється відповід-ною місцевою державною адміністрацією або сільською, селищною, міською радою.(ч.7 ст.118 ЗК України).

В силу приписів ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ді-лянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право зверну-тися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекорис-тувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушен-ня не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) ви-знання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіган-ня вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку їх порушення; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самов-рядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом спо-собів.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що із захистом порушеного права щодо земельної ділянки може звернутися лише власник або корис-тувач такої ділянки, натомість Позивач не є ні власником, ні користувачем спірної земельної ді-лянки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Позивач подав до суду як доказ копію заяви про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 23.02.2015р., проте доказів надсилання або прийняття адресатами такої заяви матеріали справи не містять, при цьому, ОСОБА_2 привязки виданий ОСОБА_3 лише 08.05.2015р., тобто по збігу майже двох місяців з дня прийняття Міською радою рішення від 20.03.2015р. з надання дозволу на розроблення технічної документації щодо спірної земельної ділянки.

Колегія суддів також звертає увагу, що прийняте Міською радою як субєктом владних пов-новажень рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який застосовується одноразово і з прий-няттям якого виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоро-нюваних законом інтересів, це рішення вичерпало свою дію внаслідок його виконання, у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і зазначене право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішува-тися згідно з нормами цивільного законодавства. Такої ж думки дотримується Верховний суд Ук-раїни та Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у постановах від 11.11. 2014р. у справі №21-405цс14 та від 16.12.2015р. у справі №3-1100гс15 та у справі №903/661/15 від 22.12.2015р.

Між тим, колегія суддів звертає увагу, що за наслідками розгляду даної справи господарсь-ким судом Житомирської області винесено окремі ухвали щодо діяльності ОСОБА_3 та Міської ради з приводу допущеного порушення надання без достатніх правових підстав ОСОБА_2 привяз-ки від 08.05.2015р.

Таким чином, доводи Скаржника не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Враховуючи зазначені обставини в сукупності, апеляційний суд не вбачає підстав для пе-реоцінки висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін та незаконності рішення органу місцевого самоврядування, рівно як і твердження про нев-мотивованість рішення суду.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржу-ваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодек-су України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ВЖРЕП 4» на рішення господарського суду Житомирської області від 12.01.2016р. у справі №906/1607/15 залишити без задоволення, а рішен-ня суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/1607/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Розізнана І.В.