ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.02.16р. Справа № 904/10938/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 3 070,80 грн. за договором про постачання електричної енергії

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 178/1001 від 20.05.2015р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" заборгованість за спожиту активну електричну енергію 2 736, 09 грн., пеню 213,28 грн., 3% річних - 17,53 грн. інфляційні втрати 15,58 грн., заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 88, 32грн. за договором про постачання електричної енергії № 1366 від 10.04.1998р.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті поставленої позивачем електроенергії за договором про постачання електричної енергії № 1366 від 10.04.1998р.

Позивач позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав в повному обсязі та надав пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до наказу від 21.12.2010р. № 969 "Про затвердження форми Податкової накладної та порядку її заповнення" ним змінено номер спірного договору з 1366/17-1 на № 017001. Дата укладеного договору залишилась незмінною. Про що було повідомлено відповідача листом від 09.02.2011р. № 1067/600.

Відповідач в призначені судові засідання не з'явився, надав до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 904/10938/15 через неможливість розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 904/4592/15 про банкрутство ПАТ "ДТЗ", що розглядається іншим судом.

Позивач проти зупинення провадження заперечив, оскільки відповідач намагається ввести суд в оману, вільно тлумачачи положення і не наводячи повний текст абзацу 4 п. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 29.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.1998р. між відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія ДНІПРООБЛЕНЕРГО, найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО (Позивач, Енергоростачальник) та відкриим акціонерним товариством Дніпропетровський трубний завод, найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство Дніпропетровський трубний завод (далі - Споживач, Відповідач) укладено договір № 1366 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

14.09.2007 р. сторони уклали додаткову угоду № 4/297 до договору, відповідно до якої договір про постачання електричної енергії № 1366 від 10.04.1998 р. викладено в новій редакції.

Відповідно до п.1. Договору, Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 400 кВт (КВА), величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником та споживачем, та "Загальна схема електропостачання", які є невід'ємною частиною даного Договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару:

1) в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням розділу 6 цього договору за додатком Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам;

2) згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустаткування (ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін;

3) із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартам;

4) забезпечити отримання споживачем електричної енергії в межах дозволеної потужності 103 кВт (п. 2.2.2. Договору).

Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку Порядок розрахунків та додатку Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (п. 2.3.3. Договору).

Згідно п. 3.2.1. Договору споживач має право звернутися не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду за зміною коригуванням) договірної величини споживання електричної енергії цього періоду у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору та додатку Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам.

У відповідності до п. 4.2.2. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності визначених згідно із вимогою розгляду 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різних фактично спожитих та договірних величин.

Споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії розрахованої відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ 4 травня 2006 року № 562 (далі - Методика) у разі таких дій або бездіяльності споживача:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

- пошкоджен6ня засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, пошкодження та (або) зняття пломб з засобів обліку;

- споживання електроенергії поза засобами обліку;

- інших умов, визначених Методикою (п. 4.2.3. Договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодного із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.п. 9.8., 9.8.1. Договору)

Сторонами було підписано Додаток №1 - Обсяги постачання електроенергії споживачу. В цьому додатку сторони узгодили договірні величини постачання електричної енергії споживачу, керуючись порядком постачання електричної енергії споживачам.

Порядок розрахунків встановлено в Додатку № 3 Порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 1 Додатку 3 до Договору, розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 24 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 4 Додатку 3 до Договору, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу використання електричної енергії заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати.

Згідно із п. 4.1 Додатку 3 до Договору, попередня оплата здійснюється не пізніше трьох операційних банківських днів до початку розрахункового періоду у розмірі повної вартості обсягу використання електричної енергії заявленого на цей період.

Остаточний розрахунок за активну електроенергію споживач здійснює протягом 5 операційних банківських днів з дня отримання рахунку.

Споживач протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунку Постачальника здійснює повну оплату вартості електричної енергії, недорахованої внаслідок використання електричної енергії з порушенням ПКЕЕ (п. 4.2. Додатку 3 до Договору).

Позивач за період липень-листопад 2015 р. належним чином виконував свої зобов'язання за договором, що підтверджується актами про використану електричну енергію підписаними сторонами (а.с. 38-42).

Відповідачем перевищено договірну величину споживання електричної енергії на суму 88,32 грн., оскільки, споживач у серпні 2015 р. перевищив договірну величину споживання електроенергії на 49 кВт*год.

Позивач надавав відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію та за перевищення договірної величини споживання електричної енергії (а.с. 27-37).

Відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за активну електроенергію у сумі 2 736,09 грн., за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 88,32 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічну норму містить і ст. 526 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором". За ч. 7 ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 2 736,09 грн. та заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 88,32 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 213,28 грн., 3% річних - 17,53 грн. за період з 05.08.2015р. по 17.12.2015р., інфляційних втрат - 15,58 грн. за період з липня 2015р. по вересень 2015р.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що 11.06.2015 господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №904/4592/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Разом із тим Закон визначає, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною другою статті 19 цього Закону встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання

Частинами 3 та 5 п. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Тобто наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені, 3% річних та інфляційних втрат упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань, інфляційні втрати та 3% річних не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, 3% річних та інфляційних втрати, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних втрат боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф, 3% річних та інфляційні втрати за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 01.10.2013 по справі №3-27гс13 (справа №28/5005/3240/2012).

На підставі викладеного в частині стягнення пені у сумі 213,28 грн., 3% річних - 17,53 грн., інфляційних втрат - 15,58 грн. слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 2 736, 09 грн. та заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії - 88, 32 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Що стосується заявленого Відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №904/4592/15 про банкрутство ПАТ ДТЗ, судом відхиляється з наступних підстав.

Дійсно, п.8 ст.23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Проте Відповідачем не враховано, що зазначеною нормою також встановлено, що до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги що боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 п. 5. ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Згідно ч. 4 п. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Дніпропетровський трубний завод (49068, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, Ідентифікаційний код 05393122) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, буд. 22, ) 2 736,09 грн. (дві тисячі сімсот тридцять шість грн. 09 коп.) - заборгованості за спожиту активну електроенергію, 88,32 грн. (вісімдесят вісім грн. 32 коп.) - заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та 1 120,27 грн. (одна тисяча сто двадцять грн. 27 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 04.03.2016р.

Суддя ОСОБА_2