РІШЕННЯ

29 лютого 2016 року Справа № 913/71/16

Провадження №27/913/71/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Антрацитівського міського комунального підприємства Теплокомуненерго, м. Антрацит, Луганська обл.

про стягнення 1866965,41 грн., -

Суддя Масловський С.В.

Узасіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - Антрацитівського міського комунального підприємства Теплокомуненерго - 1866965,41 грн заборгованості за укладеним між сторонами договором купівлі - продажу природного газу № 2293/14-КП-20 від 28.01.2014, з яких: 986533,52 грн. - основний борг; 97294,02 грн. - пеня; 732623,91 грн. інфляційні втрати; 50513,95 грн. 3 % річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати постановленого позивачем газу за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу природного газу № 2293/14-КП-20 від 28.01.2014. Обставини щодо несплати боргу стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Ухвалою господарського суду Луганської області №913/71/16 від 13.01.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.01.2016, ухвалою від 26.01.2016 відкладено на 03.02.2016, ухвалою від 03.02.2016 на 11.02.2016, ухвалою від 11.02.2016 на 22.02.2016, ухвалою від 22.02.2016 на 29.02.2016.

29.02.2016 представники сторін в судове засідання не зявились. Відповідач вимог ухвали суду щодо надання витребуваних документів не виконав, письмових пояснень по суті спору, письмовий відзив на позов з наданням доказів не надав.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на позов та письмові пояснення по суті спору через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

28.01.2014 між позивачем, публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, як продавцем, та відповідачем, Антрацитівським міським комунальним підприємством Теплокомуненерго, як покупцем, укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 2293/14-КП-20 від 28.01.2014 (далі договір).

Згідно з п. п. 1.1.-1.2 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), (далі - споживачам покупця). Продавець передає покупцю з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 540,130 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): січень 2014 року 110,08 тис. куб. м., лютий 2014 року 97,00 тис. куб. м., березень 2014 року 82,33 тис. куб. м., квітень 2014 року 28,49 тис. куб. м., жовтень 2014 року 52,79 тис. куб. м., листопад 2014 року 71,89 тис. куб. м., грудень 2014 року 97,55 тис. куб. м. (п. 2.1). Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п.3.3). Ціна на газ під час дії договору неодноразово змінювалась. Згідно пункту 5.2. Договору вона складала за 1000 куб. м. газу 4154,71 грн. з ПДВ.

Пізніше було укладено низку додаткових угод, згідно яких ціна за 1000 куб. м. газу складала: 5264,88 грн. з ПДВ (додаткова угода № 1 від 28.04.2014), 6208,18 грн. з ПДВ (додаткова угода № 2 від 23.05.2014 р.), 6222,22 грн. з ПДВ (додаткова угода № 3 від 10.06.2014). Оплата за газ здійснюється покупцем виключено грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1). За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (7.1.). У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, покупець зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2). Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.).

Відповідно до актів-приймання передачі природного газу, а саме: актом від 31.01.2014 на суму 415820,19 грн; актом від 28.02.2014 на суму 311919,15 грн; актом від 31.03.2014 на суму 203086,48 грн; актом від 30.04.2014 на суму 55707,70 грн (а.с. 24-27), підписаних повноважними представниками позивача та відповідача, посвідчених печатками сторін (належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи), позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 986533,52 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідач, в порушення укладеного між сторонами договору, оплату отриманого газу не здійснив, його заборгованість перед позивачем станом на момент звернення позивача до суду з позовом по даній справі складає 986533,52 грн.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №2293/14-КП-20 від 28.01.2014, як продавцем було поставлено відповідачу, а останнім прийнято природний газ на загальну суму 986533,52 грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які підписані представниками позивача і відповідача без будь яких претензій, зауважень та скріплені печатками позивача і відповідача. Однак, відповідач, як покупець, свій обовязок в повному обсязі отриманого у власність природного газу у встановленій п.6.1. договору строк не виконав, природний газ переданий позивачем за договором купівлі-продажу природного газу №2293/14-КП-20 від 28.01.2014 не оплатив.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів належного виконання ним зобовязань щодо оплати поставленого йому позивачем газу за договором купівлі-продажу природного газу №2293/14-КП-20 від 28.01.2014 не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 986533,52 грн.

Також, у відповідності до п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 97294,02 грн а також на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 50513,95 грн та інфляційні витрати в розмірі 732623,91 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, встановив, що відповідачем прострочено виконання свого зобовязання по повній оплаті поставленого позивачем природного газу на суму 986533,52 грн, вказана сума не була оплачена відповідачем станом на момент розгляду справи, що згідно з п.7.2. договору купівлі-продажу природного газу №2293/14-КП-20 від 28.01.2014 та ст.ст.611, 625, Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України є підставою для нарахування і стягнення інфляційного збільшення суми боргу, пені та 3% річних за прострочення виконання зобовязання.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, з якими суд погоджується, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 97294,02 грн та 3% річних у сумі 50513,95 грн є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими що підлягають задоволенню повністю.

Крім того судом перевірено розрахунок інфляційних витрат та встановлено математичні помилки, внаслідок чого сума інфляційних витрат заявлена до стягнення позивачем з відповідача перевищує суму яка підлягає задоволенню. За розрахунками суду розмір інфляційних витрат складає:

Строк оплатиПеріод нарахуванняСума боргуІндекс інфляціїСума з врахуванням індексу інфляції Інфляційні
За січень 03.2014-09.,20175,12728174,17312353,97
За лютий04.2014-09.,14171,35534466,90222547,76
За березень05.2014-09.,48165,87336867,79133781,31
За квітень 06.2013-07.201455707,7159,8089021,8033314,09
Разом 701997,13
Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, але такою що підлягає задоволенню частко в сумі 701997,13 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: сума основного боргу 986533,52 грн, пені в сумі 97294,02 грн, 3% річних у розмірі 50513,95 грн, а також інфляційні витрати в сумі 701997,13 грн.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача в розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 27545,08 грн .

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Антрацитівського міського комунального підприємства Теплокомуненерго (, місцезнаходження: 94613, Луганська область, м. Антрацит, вул. Горноспасательна, буд. 4;) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ( місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6) суму основного боргу в сумі 986533 (девятсот вісімдесят шість тисяч пятсот тридцять три) грн 52 коп.; пені в сумі 97294 (девяносто сім тисяч двісті девяносто чотири) грн 02 коп.; інфляційні витрати в сумі 701997 (сімсот одна тисяча девятсот девяносто сім) грн 13 коп.; 3 % річних в сумі 50513 (пятдесят тисяч пятсот тринадцять) грн 95 коп., а також 27545 (двадцять сім тисяч пятсот сорок пять) грн 08 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько-процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.2016.

Суддя С.В. Масловський