ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Справа № 925/2084/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Буднік А.М., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Виконавчого комітету Черкаської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Маїс" про стягнення 496 345,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 496 345,16 грн., з яких: 148 535,02 грн. пені 9 489,64 грн. 3 % річних, 338 320,50 грн. інфляційних на підставі укладеного між сторонами договору пайової участі № 187 від 28.07.2014. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника в останнє судове засідання не направив. У відзиві на позовну заяву ( а.с. 22) відповідач проти позову заперечує, оскільки сума до стягнення за позовом є надмірно великою порівняно зі збитками міської ради, особливо враховуючи, що відповідач вже повністю виконав основне зобов'язання до договором.

В ході розгляду справи сторонам надавався час для мирного врегулювання спору, однак примирення не було досягнуто.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача по справі за наявними документами на підставі ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази й оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов повністю з наступних підстав:

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2014 між Виконавчим комітетом Черкаської міської ради (далі - Виконком) в особі міського голови ОСОБА_2, який діє на підставі статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Маїс" в особі генерального директора ОСОБА_3 (далі - Замовник), який діє на підставі Статуту було укладено договір № 187 (а.с. 13) пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси у разі будівництва цеху калібрування насіння потужністю 8 тонн/годину зі складом тарного збереження насіння на 2800 тонн насіннєвого заводу в м. Черкаси по вул. Сурікова, 12, 12а.

Договір набуває чинності після підписання його Сторонами (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору Замовник зобов'язався сплатити пайову участь у розмірі 1 575 074,00 (один мільйон п'ятсот сімдесят п'ять тисяч сімдесят чотири гривні 00 копійок) частинами за графіком, що додається (додаток 2), до спеціального фонду міського бюджету.

При цьому у грудні 2014 року відповідач повинен сплатити на користь позивача 800 000,00 грн., а у січні 2015 року - останній платіж - 125 074,00 грн. За твердженням позивача та за інформацією департаменту фінансової політики Черкаської міської ради ці чергові платежі до 29.12.2014 та до 29.01.2015 не сплачено.

Доказів визнання вказаного договору недійсним або про його розірвання до часу закінчення строку дії договору - сторонами у справу не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель або для інших потреб. Таке право виникає на підставі договору або заповіту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

26.05.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію № 1486-01-21 (а.с. 14-16) з вимогою сплатити пеню, інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, загальною сумою: 534 812,80 грн. (п'ятсот тридцять чотири тисячі вісімсот дванадцять гривень 80 коп.). Претензію відповідачем не виконано, з чого і виник спір.

Позивач стверджує, що відповідач здійснив розрахунок в сумі 925 074 грн. (останні два платежі за графіком погашення до договору від 28.07.2014 року), лише 08.05.2015 року, що підтверджується листом від 18.05.2015 № 6103-01-20 (а.с. 17).

Відповідно до п. 6.3 договору він діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань і вважається виконаним при проведені Сторонами остаточних розрахунків, що підтверджується виданою департаментом фінансової політики Черкаської міської ради довідкою про виконання "Замовником" взятих на себе договірних зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 611, 625 ч. 1 ЦК, 216 ГК України, неможливість виконання зобовязання не звільняє сторони від обовязку виконати зобовязання в натурі, порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Вимога позивача про стягнення пені в загальній сумі 148 535,02 грн. підлягає до задоволення виходячи з наступного:

В п. 3.2.1 договору Сторони погодили, що у разі прострочення термінів сплати, визначених у п. 2.2.1 договору "Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від нарахованої суми Пайової участі за кожну добу прострочення. Дана умова відповідає приписам ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ч. 1 ст. 230, ч. 4, 6 ст. 231 ГК України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 131 024,66 грн. за несплату боргу в сумі 800 000 грн. період з 30.12.2014 по 07.05.2015, а також в сумі 17 510,36 грн. за несплату боргу в сумі 125 074,00 грн. за період з 30.01.2015 по 07.05.2015 року.

Загальна сума пені становить 148 535,02 грн. Розрахунок пені зроблено вірно та відповідно до ст. 232 ГК України про шестимісячний період нарахування пені з моменту виникнення права на її нарахування.

Доказів сплати позивачу нарахованої пені відповідач суду не надав.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 9 489,64 грн. як 3 % річних та 338 320,50 грн. інфляційних за прострочення внесення платежів згідно графіку до договору.

В п. 3.2.2 договору передбачено, що Замовник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу Виконкому, згідно ст. 625 ЦК України, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється навіть незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних за визначені періоди (розрахунок в матеріалах справи а.с. 5-6) за допомогою програмного забезпечення "Ліга" і встановив правильність проведених позивачем розрахунків.

Заперечень проти розрахунків позивача відповідач суду не надав. Доказів сплати 3% річних та інфляційних у справі немає.

У справі немає доказів для звільнення позивача від фінансової відповідальності перед відповідачем за порушення строків внесення платежів за договором № 187 від 28.07.2014 року.

Суд вважає, що правомірність підстав позовних вимог позивачем доведена повністю, доказів сплати боргу відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 148 535,02 грн. пені, 9 489,64 грн. як 3% річних та 338 320,50 грн. інфляційних на підставі договору пайової участі № 187 від 28.07.2014 року.

На підставі ст. 49 ГПК України, при задоволенні позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7 445,18 грн. (1218,00 + 6227,18 як сплатив позивач) на відшкодування судового збору повністю.

Керуючись ст. 49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Маїс" (ідентифікаційний код 30146376, м. Черкаси, вул. Смілянська, 144/1) на користь Виконавчого комітету Черкаської міської ради (ідентифікаційний код 04061547, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) -- 148 535,02 грн. пені, 9 489,64 грн. як 3% річних, 338 320,50 грн. інфляційних на підставі договору пайової участі № 187 від 28.07.2014 року та 1218,00 грн. на відшкодування судового збору.

В частині судового збору кошти підлягають зарахуванню на рахунок № 6302 Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради (ідентифікаційний код 38715770, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36).

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 03.03.2016 року

Суддя Н.М. Спаських