РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа № 910/31039/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Сервіс-7»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Профі»

про стягнення 29154,54 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Кулик П.О. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Парк Сервіс-7» звернулося до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг № 24 від 01.12.2013, в частині своєчасної оплати наданих за договором послуг, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача 29154,54 грн. заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце його проведення сповіщений належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2013 між ТОВ «Парк Сервіс-7» (далі - позивач, виконавець) та ТОВ «Ві.Ай.Профі» (далі - відповідач, споживач) укладено договір № 24 про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язався надавати комплекс послуг з утримання нежитлової споруди та її прибудинкової території (нежитловий комплекс), забезпечувати належний рівень експлуатаційних характеристик нежитлового комплексу, в якому знаходиться нежитлове приміщення площею 205,6 м.кв., яке належить споживачу (орендар приміщення на підставі договору оренди), якісне та своєчасне надання комунальних послуг, забезпечувати належні умови користування загальними приміщеннями нежитлового комплексу, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати належним чином надані виконавцем послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору, нежитловий комплекс розташовано за адресою: м. Київ, вул. Л. Руденко, 6-А, офіс 201.

Розділом 3 договору сторони визначили ціну та порядок розрахунків за договором.

Так, загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначається виконавцем у відповідності до п 3.2 договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць, що передує поточному.

Розмір комунальних тарифів та порядок їх розрахунку має відповідати діючим тарифам на теплову енергію, на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, встановлених відповідним розпорядженням Київської міської державної адміністрації. Розрахунок за спожиту електроенергію здійснюється у відповідності до діючої методики розрахунку, встановленої відповідним нормативно-правовим актом.

Розрахунок здійснюється на підставі розрахункового документу - щомісячного додатку до договору, підготовленого і наданого виконавцем споживачу послуг не пізніше 25 числа поточного місяця. Сплата грошових коштів здійснюється споживачем послуг до 05 числа наступного місяця.

Розрахунок може здійснюватись готівкою шляхом внесення останньої в касу виконавця, або безготівковим шляхом на поточний рахунок виконавця. Вибір форми оплати здійснюється споживачем послуг.

Термін дії договору визначається від моменту підписання його сторонами до 01.12.2014 (п. 4.1 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином надавав відповідачеві зумовлені договором послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи та підписаними представниками сторін актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ ОУ-0028887, ОУ-0034800, ОУ-0035003, ОУ-0035327, та погодженими сторонами розрахунками за січень - квітень 2015 року.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язань з оплати спожитих протягом січня - квітня 2015 року послуг не виконав, внаслідок чого, станом на 30.04.2015 утворилася заборгованість в сумі 29154,54 грн.

Листом від 19.05.2015 (вих. № 80) позивач надіслав відповідачеві акти звіряння взаємних розрахунків станом на 30.04.2015, однак відповідач підписаний примірник акту позивачеві не надіслав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів оплати відповідачем існуючої заборгованості сторонами не надано.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача 29154,54 грн. заборгованості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно з п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Таким чином, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

З урахуванням викладеного та відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судовий збір в сумі 1218 грн. покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Профі» (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, 6-А, офіс 201; ідентифікаційний код 38890493) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Сервіс-7» (01010, м. Київ, вул. Рибальська, 22; ідентифікаційний код 34881779) 29154 (двадцять дев'ять тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 54 коп. заборгованості та витрати зі сплати судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 29.02.2016

Суддя Я.В. Маринченко