ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016р. Справа№ 914/4185/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: до відповідача:Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», м.Київ Приватного підприємства «ХІД ТРАНС», м.Львів
про: стягнення 53 940,00 грн. штрафу.
Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи)

Права та обовязки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд розяснив представникам сторін. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Державним територіально-галузевим обєднання «Південно-Західна залізниця», м.Київ до відповідача, Приватного підприємства «ХІД ТРАНС», м.Львів про стягнення 53 940,00 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 09.12.2015р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2015р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 21.12.2015р., розгляд справи відкладено на 20.01.2016р.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Кітаєвої С.Б. розгляд справи 20.01.2016р. не відбувся.

Ухвалою суду від 25.01.2016р. призначено розгляд справи на 03.02.2016р.

18.01.2016р. за вх.№1768/16 відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

18.02.2016р. за вх.№1767/16 відповідачем подано клопотання про витребування у позивача документів .

20.01.2016р. за вх.№2024/16 позивачем подано письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає судових рішень цих органів, яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

20.01.2016р. за вх.№2023/16 позивачем подано спростування заперечень відповідача, які висловлені у відповіді на претензію, з долученими додатковими документи, які судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

20.01.2016 р. за вх.№2024/16 позивачем подано повідомлення про те, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає судових рішень цих органів.

20.01.2016р. за вх.№238/16 позивачем подано клопотання про заміну сторони у справі, а саме Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

27.01.2016р. за вх.№3158/16 відповідачем подано заперечення на позовну заяву з долученими додатковими документи, яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

03.02.2016р. за вх.№531/16 позивачем подано клопотання про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника та необхідністю надання обґрунтованих пояснень на відзив відповідача, яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 03.02.2016р. не забезпечив. Вимог ухвали суду по справі в повному обсязі не виконав.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 03.02.2016р. забезпечив, позовні вимоги, з підстав, викладених в запереченнях та наданих суду поясненнях заперечив, просить в задоволенні позову відмовити. Крім того, підтримав клопотання про витребування доказів (вх.№1767/16 від 18.01.2016р.), просить суд задоволити.

З підстав, зазначених в ухвалі від 03.02.2016 року суд, розглянувши клопотання відповідача (вх.№1767/16 від 18.01.2016р.) про витребування доказів, зазначене клопотання задоволив; розглянувши клопотання позивача (вх.№238/16 від 20.01.2016р.) про заміну позивача, Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» як правонаступником, відмовив у задоволенні зазначеного клопотання; розгляд клопотання відповідача (вх.№1768/16 від 18.01.2016р.) про залишення позовної заяви без розгляду судом відкладено; задоволено клопотання позивача та продовжено строки розгляду справи на п»ятнадцять днів з 09.02.2016 року ; розгляд справи відкладено на 17.02.2016 року.

Судом задоволено клопотання представника відповідача (вх.№4497/16 від 03.02.2016р.) та надано представнику матеріали справи для ознайомлення, що останній засвідчив 04.02.2016 року відповідним записом на клопотанні.

16.02.2016р. за вх.№6278/16 в суді зареєстровано подану представником відповідача заяву клопотання з долученими документами, з підстав наведених у якій просить задоволити клопотання відповідача від 18.01.2016 року про залишення позовної заяви без розгляду.

17.02.2016 року за вх.№6465/16 в суді зареєстровано поступлення від позивача ОСОБА_3 на заперечення відповідача від 27.01.2016 року на позовну заяву з пакетом додаткових документів.

В судове засідання 17.02.2016 року сторони явку повноважних представників забезпечили. Відповідач підтримав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду від 18.01.2016 року, однак із врахуванням того, що позивачем подано пояснення на заперечення відповідача з додатковими документами, представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про надання йому можливості ознайомитись із матеріалами справи.

Задоволивши усне клопотання представника відповідача , суд оголосив перерву в судовому засіданні 17.02.2016 року до 22.02.2016 року до 15 год.15 хв., про що до відома представників сторін було доведено у письмовій формі, під розписку.

Суд задоволив клопотання представника відповідача (вх.№6530/66 від 17.02.16р.) про надання матеріалів справи для ознайомлення. 19.02.2016 року представник відповідача прибув до суду та ознайомився із матеріалами справи, що засвідчив письмовим записом на поданому клопотанні.

22.02.2016 року за вх.№7001/16 в суді зареєстровано подане представником відповідача ОСОБА_3 на клопотання від 18.01.2016 року вх.№1768/16 у якому просить залишити позовну заяву без розгляду.

22.02.2016 року за вх.№938/16 в суді зареєстровано подану представником відповідача заяву-клопотання у якому просить продовжити строки розгляду справи відповідно до ст.69 ГПК України, відкласти розгляд справи до моменту надання позивачем настанови з експлуатації або іншого документу, що регламентує порядок використання ваги ВВ-150-С2-5-10, на якій проводилось зважування вагону №44631026, протоколу зважування вагону №44631026, журналу реєстрації наказів про призначення осіб, які підписали акти, в т.ч. комерційний акт.

22.02.2016р. за вх.№7131/16 в суді зареєстровано подане представником позивача клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

В судове засідання 22.02.2016 року сторони явку повноважних представників забезпечили.

В судовому засіданні розглянуто клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (клопотання поступило 18.01.2016р. (вх.№1768/16), клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заявлено у поясненні яке поступило 22.02.2016 р. (вх.№7001/16). В задоволенні клопотань та залишенні позовної заяви без розгляду судом відмовлено.

Відповідно до п.2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» , якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п»ятнадцять днів.

У п.3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено зокрема, що продовження передбаченої частиною першої статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п»ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п»ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 03.02.2016 року задоволено клопотання позивача та продовжено строки розгляду справи на п»ятнадцять днів з 09.02.2016 року.

Відтак, розглянувши заяву-клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду справи в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України (вх.№938/16 від 22.02.2016р.) суд відмовив у його задоволенні, оскільки відсутні правові підстави для продовження строків розгляду справи ще на п»ятнадцять днів.

В судовому засіданні суд приступив до розгляду справи по суті.

З підстав, наведених у позовній заяві, наданих суду поясненнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просить задоволити.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на те, що при здійсненні перевезення залізничним транспортом у міжнародному сполученні Приватним підприємством «ХІД ТРАНС» було допущено перевантаження вагону поверх його максимальної вантажопідйомності та невірно зазначено дані стосовно навантаження вагону у залізничній накладній №36314037, що у відповідності до п.3 § 3 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення є підставою для відповідальності вантажовідправника.

З підстав, наведених у запереченнях на позовну заяву , наданих суду поясненнях представник відповідача позовні вимоги заперечує, просить в їх задоволенні відмовити.

Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, зокрема у зв»язку з: порушенням позивачем претензійного порядку та набуття права на заявлення позову, відповідно до ст.30 СМГС; відсутність доказів щодо зважування вагона на технічно-справних вагах; комерційний акт підписаний не уповноваженими особами, які не зазначені в параграфі 6 ст.18 СМГС та додатку 16 до СМГС; невірно визначено масу вантажу; позивач у позовній заяві від 25.11.2015 року посилається на комерційний акт від 18 травня 2015 року, хоча сам акт датований 18 квітня, штемпель станції 18.04.2015р., накладна від 15.04.2015р., згідно комерційного акту вагон прибув 16.04.2015р.; акт загальної форми №3038 складено -16.04.2015р. (документи датовані 15,16,18 квітням 2015 року).

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач своїм правом не скористався.

У статті 22 ГПК України викладено процесуальні права та обов"язки сторін, серед яких, зокрема і право сторони знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права та обов"язки виникають з моменту набуття стороною відповідного процесуального статусу. Права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду, права відповідача - з моменту перед"явлення до нього позову.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено позивачу і відповідачу можливість реалізації передбачених ст.22 ГПК України прав сторони в процесі, а тому суд в межах процесуального Закону (ст.ст.43,69 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами.

Судом встановлено.

Станом на 22.02.2016 року Державне територіально-галузеве об»єднання «Південно-Західна залізниця» включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в статусі юридичної особи,ідентифікаційний код: 04713033, місцезнаходження: 01034, м.Київ, Шевченківський район, вулиця Лисенка, будинок,6; прізвище, ім»я, по батькові керівника юридичної особи: ОСОБА_5 голова комісії з припинення або ліквідатор; дані про перебування юридичної особи в процесі припинення: 06.08.2014, в стані припинення, за рішенням засновників; перелік засновників Міністерство транспорту України, 03680, м.Київ, Печерський район, вулиця Щорса, будинок 7/9, що підтверджується наявним у справі Спеціальним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманим господарським судом відповідно до статей 17 та 22-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та у зв»язку із розглядом справи №914/4185/15 за електронним запитом від 22.02.2016 року №21716880.

Приватне підприємство «Хід-Транс» в статусі юридичної особи включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ідентифікаційний код 38764042, місцезнаходження: 79000, АДРЕСА_1; прізвище, ім»я , по батькові керівника юридичної особи: ОСОБА_6; дані про перебування юридичної особи в стані припинення відсутні, що підтверджується наявним у справі Спеціальним Витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманим господарським судом відповідно до статей 17 та 22-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та у зв»язку із розглядом справи №914/4185/15 за електронним запитом від 09.12.2015 року №21512650.

Відповідно до ч.1 ст.54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором , громадянином-суб»єктом підприємницької діяльності.

Плозовна заява №НЮ-16-121/15 від 25.11.2015 року підписана заступником начальника залізниці ОСОБА_7, повноваження якого щодо вчинення дій з підписання позовної заяви визначені наказом Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» №79-Н від 24.04.2015р. Наказ підписано повноважною посадовою особою. Доказів внесення змін до наказу суду не надано.

Позивачем подано до справи належним чином засвідчені копії наказів Південно-Західної залізниці, у т.ч. від 05.08.2014 №476-Н, від 02.06.2015 №112-Н, від 30.11.2015 №323-Н, від 24.04.2015 №78-Н., які підтверджують посадове становище та повноваження особи яка видала наказ №79-Н від 24.04.2015р.

Посилання ж відповідача на долучені до матеріалів справи копії ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 23.03.2015 року у справі №761/8141/15-ц, ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 17.03.2015р. №826/4411/15 суд вважає безпідставним, оскільки ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2015 року в частині задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.03.2015р. №192-р скасовано; ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2015 р. №826/4411/15 позов залишено без розгляду.

Відомості про перелічені судові акти містить Єдиний державний реєстр судових рішень.

Відтак, підстави для залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України судом не встановлено.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 Цивільного кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі (ст.909 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.2 ст.908 вказаного нормативно-правового акту загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частино 5 ст.307 Господарського кодексу України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Правовідносини з міжнародного залізничного вантажного сполучення регулюються ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яке є обов'язковою для України з огляду на наступне.

Відповідно до ст.10 Цивільного кодексу України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні правовідносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно ст.42 Закону України «Про транспорт» якщо міжнародним договором, укладеним Україною, встановлені інші правила ніж ті, що містяться у законодавстві України про транспорт, то застосовуються правила відповідного міжнародного договору.

Пунктом 4 Статуту залізниць України також визначено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору (ч.3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п.2 ст.2 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення дана угода застосовується до всіх перевезень вантажів, які здійснюються в прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні за накладними СМГС та тільки у мережі залізниць учасниць даної ОСОБА_4.

ОСОБА_4 є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 26.07.2012р. Вищого господарського суду України по справі №5019/315/12.

Відповідно до §1 ст.7 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка.

Відомості, що вносяться до накладної, повинні зазначатись розбірливо чорнилами, кульковою ручкою, на друкарській машині, комп'ютері, виконані типографським способом чи нанесені штемпелем (§1 ст.7 СМГС).

У §11 ст.7 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення зазначено, що у залізничній накладній зазначається маса вантажу.

Як свідчать матеріали справи, на підставі залізничної накладної №36314037 зі станції Межиріччя Львівської залізниці (УЗ) вантажовідправником Приватним підприємством «ХІД-ТРАНС», було направлено вантаж пиломатеріали, не поіменовані в алфавіті, на станцію призначення Батумі, Грузія.

У залізничній накладній №36314037 вантажовідправником зазначено, що у вагон завантажено 67000 кг. вантажу. Вантажопідйомність вагону №44631026 у якому відправлено вантаж 71.0 т., відомості про що містить п.28 залізничної накладної №36314037.

Враховуючи приписи чинного законодавства України та СМГС, оцінивши наявні у справі документи, господарський суд дійшов висновку, що залізнична накладна №36314037 є належним доказом перевезення вантажу зі станції Межиріччя , Україна до станції Батумі, Грузія.

За приписами ст.12 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної. Залізниця має право перевірити правильність відомостей і заяв, зазначених відправником у накладній. Якщо в результаті перевірки вантажу, виробленої на шляху прямування або на станції призначення, з'ясувалося, що відомості, зазначені у накладній відправником, не відповідають дійсності, станція, яка проводили перевірку, повинна про це скласти комерційний акт відповідно до статті 18 і зробити відмітку про акт у накладній в графі «Комерційний акт».

Залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо під час перевезення або видачі вантажу вона виробляє перевірку стану вантажу, його маси або кількості місць, а також наявності накладної і при цьому встановлює: 1) повну або часткову втрату вантажу, недостачу маси, її пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин; 2) невідповідність між даними, зазначеними в накладній, і вантажем в натурі про найменування, масу, кількість місць вантажу, знаки (марки) та номери місць вантажу, найменування одержувача або станції призначення; 3) відсутність накладної чи окремих її листів з даного вантажу або вантажу по даній накладній; 4) відсутність або нестачу відправних перевізних засобів, зазначених у накладній (ст.18 СМГС).

За приписами ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Як свідчать матеріали, 16.04.2015р. по прибуттю вагону №44631026 на ст. Кам»янець-Подільський Південно-Західної залізниці була виявлена невідповідність маси вантажу вказаного вагону даним перевізних документів, а саме : перевантаження маси вантажу понад дані зазначені в накладній на 6 050 кг. та понад вантажопідйомність вагону на 2050 кг.

Відповідно до вимог п.2 параграфу 1 ст.18 розділу 111 СМГС на невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у перевізному документі №36314037 працівниками ст.Кам»янець-Подільський складений комерційний акт від 18.04.2015 року серії Б №02231/1 із зазначенням відомостей про усунення порушення шляхом відвантаження надлишку вантажу.

Відповідно до комерційного акту від 18.04.2015р. серії Б №022311/1 при комісійному переважуванні вагона маса брутто вантажу склала 93450 кг. Тара вагона по перевізному документу 20400 кг., маса нетто вантажу по документу 67000 кг. Фактично маса нетто вантажу становить 73050 кг, що перевищує дані зазначені у документі на 6050 кг. та перевищує вантажопідйомність вагону на 2050 кг.

На виконання приписів ст.12 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення представниками залізниці про складання комерційного акту Б №022311/1 від 18.04.2015 року було зроблено відповідну відмітку у залізничній накладній №36314037 в графі 94 «Комерційний акт».

Щодо твердження відповідача про відсутність доказів проставлення відмітки в накладній про складання комерційного акту слід зазначити наступне. Відповідна відмітка проставляється у графі 94 «Комерційний акт» яка міститься тільки в листах 4 (лист видачі вантажу) та 5 (лист повідомлення про прибутття вантажу) накладної, які відповідно до статті 7 СМГС, супроводжують вантаж до станції призначення. На підтвердження зазначених обставин позивачем долучено до матеріалів справи належним чином засвідчені копії наступних документів : лист 4 накладної №36314027 на 1 ому аркуші з оборотом ; лист 5 накладної №36314027 на 1 аркуші з оборотом.

Представником позивача надано суду для огляду в судовому засіданні 22.02.2016 року оригінал комерційного акту серії Б №022311/1 від 18.04.2015 року. Судом встановлено, що комерційний акт ст.Кам»янець-Подільський від 18.04.2015р. серії Б №022311/1 складений на бланку з друкованою номерацією який не містить окремих аркушів. Акт заповнений на російській мові, однак це не суперечить нормам СМГС, оскільки відповідно до пункту 18.8 СИ до СМГС комерційний акт заповнюється на робочій мові ОСЖД (китайській, російській) або на мові країни складання акта. Комерційний акт підписаний посадовими особами , зазначеними в комерційному акті, а саме : прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_8 призначений на посаду наказом начальника станції Кам»янець-Подільський ОСОБА_9 від 08.12.2007 №26/ОС; начальник вантажного району (зав.грузовим двором) ОСОБА_10 призначена на посаду наказом начальника Жмеринської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_11 від 18.12.2014 №1448/ОС; заступник начальника станції Кам»янець-Подільський ОСОБА_12 призначений на посаду наказом начальника Жмеринської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_11 від 01.12.2000 р. №538 ( копії наказів в матеріалах справи). Крім того, як зазначив позивач, перевірка маси вантажу за участю представника відправника ОСОБА_13 здійснювалась 18.04.2015 року у вихідний день. В цю добу, у зв»язку із відсутністю начальника станції ОСОБА_9, відповідальним по станції Кам»янець-Подільський був заступник начальника станції ОСОБА_12, що відповідає пункту 7.2 його посадової інструкції, затвердженої начальником Жмеринської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_11 15.05.2013 року.( засвідчена копія посадової інструкції в матеріалах справи). Отже, ОСОБА_12 мав всі повноваження для підпису комерційного акту.

Поряд з цим, порядок складання комерційних актів при перевезенні у міжнародному залізничному сполученні регулюється статтею 18 СМГС. Форма комерційного акту наведена у додатку №16 до СМГС. Інстуктивні вказівки до додатку №16 до СМГС стосовно оформлення комерційних актів викладені в Службовій інструкції до СМГС (СИ до СМГС) та наведені в Поясненнях по заповненню комерційного акта СМПС/СМГС . При цьому, СИ до СМГС дійсна тільки для залізниць учасниць СМГС і служить для регулювання взаємовідношень, включаючи правові взаємовідношення, тільки між залізницями. Службова інструкція не регулює правових взаємовідношень між відправниками та одержувачами вантажів, з однієї сторони, і залізницями з другої.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України докази скасування наведеного комерційного акту.

Твердження відповідача про невідповідність комерційного акту ст.Кам»янець-Подільський від 18.04.2015р. Б №022311/1 встановленим вимогам СМГС, враховуючи вищезазначене, не відповідає дійсності.

Додатково слід зауважити, що у поясненнях на заперечення від 27.01.2016р. на позовну заяву вх.№6465/16 від 17.02.16р, та у судовому засіданні Південно-Західною залізницею інформовано суд про те, що під час виготовлення позовної заяви від 25.11.2015 №НБ-16-121/15 було допущено описку на першій сторінці позовної заяви та невірно зазначено дату складання комерційного акта серії Б №022311/1, а саме замість правильної дати 18.04.2015 вказано дату 18.05.2014. Просив вважати вірними в тексті позовної заяви відомості про комерційний акт Б №022311/1 від 18.04.2015 року. При цьому в додатках до позовної заяви вказано правильну дату складання комерційного акта. ОСОБА_14 Б №022311/1 від 18.04.2015 року позивач надав суду для огляду в засіданні 22.02.2016 року.

Отже, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що комерційних акт Б №022311/1 від 18.04.2015 року, як і акт загальної форми №3038 (Ф.ГУ-23) складений 16.04.2015р. ст.Кам»янець-Подільський та на який має місце посилання у комерційному акті є належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами невірного зазначення відповідачем (вантажовідправником) відомостей щодо маси вантажу та перевантаження вагонів поверх їх максимальної вантажопідйомності.

За приписами ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як вже зазначено вище, у відповідності до ст.12 ОСОБА_4 про міжнародне залізничне вантажне сполучення відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній.

У даному випадку перевезення здійснювалось у міжнародному сполученні, умови якого регулюються ОСОБА_4 про міжнародне вантажне сполучення (СМГС) і вимоги якої , відповідно до параграфу 1 ст.2, є обов»язковими до виконання , незалежно від державної приналежності, для всіх учасників договору перевезення, а саме , залізниць, відправників та одержувачів.

У зв»язку із неможливістю слідування вагону за призначенням з причини навантаження понад його вантажопідйомність, відповідно до параграфу 4 ст.12 розділу 11 СМСГ, надлишок вантажу масою 2350 кг. був відвантажений та виданий представнику вантажовідправника.

Оскільки накладна №36314037 є договором перевезення вантажу, згідно з параграфом 1 ст.7 СМГС, взаємовідносини Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна» залізниця» та ПП «ХІД-ТРАНС» в частині відповідальності за неналежне виконання договірних зобов»язань при перевезенні вантажу, пиломатеріалів в вагоні №44631026, також регулюються вимогами СМГС, якими передбачено, що перевантаження маси вантажу понад вантажопідйомність вагону є порушенням вимог п.п.4.1 п.4 гл.1 ч.1 Додатку 14 до СМГС згідно з яким сумарна маса вантажу і засобів кріплення в вагоні не повинна перевищувати його трафаретну вантажопідйомність.

Дотримання вантажовідправником вищезазначених вимог також передбачене параграфом 6 статті 9 СМГС відповідно до якого вагони можуть бути завантажені тільки до максимальної вантажопідйомності.

Право залізниці щодо перевірки правильності відомостей та заяв, вказаних вантажовідправником в накладних, визначена вимогами параграфу 2 ст.12 розділу 11 СМГС та передбачає, що: перевірка на шляху прямування може бути проведена тільки при умові забезпечення безпеки руху поїздів і схоронності вантажу на шляху прямування.

Відповідно до параграфу 1 ст.7 розділу 11 СМГС, одночасно з пред»явленням вантажу до перевезення, вантажовідправник на кожну відправку повинен надати станції відправлення правильно заповнену і підписану накладну, заповнену у відповідності з вимогами до ОСОБА_3 по заповненню накладної СМСГ.

Як встановлено, вантажовідправником по даному перевезенню значиться (графа 1 лицьової сторони накладної №36314037) ПП «ХІД-ТРАНС», засобами якого проводилось як навантаження вагону так і визначення маси вантажу, про що свідчать відомості граф №№13,48 вказаної накладної. В графі 11 накладної №36314037 «Найменування вантажу» відправником підтверджено про дотримання ним вимог п.3 гл.2 Додатку 14 до СМГС.

Згідно з параграфом 1 ст.12 розділу 11 СМГС, вантажовідправник несе відповідальність : за правильність відомостей та заяв , зазначених ним в накладній; за всі наслідки від неправильного , неточного чи неповного значення відомостей в накладній, внесення їх до невідповідних граф накладної.

Відтак, затримка вагону №447 31026 по ст.Кам»янець-Подільський Південно-Західної залізниці та послідуюче виправлення навантаження в ньому були обумовлені насамперед загрозою безпеці руху поїздів, а також вимогами щодо забезпечення схоронності вантажу при цьому.

Покладення відповідальності на відповідача стягненням штрафу за допущене навантаження вантажу понад максимальну вантажопідйомність вагона, передбачене вимогами п.3 параграфу 3 статті 12 розділу 11 СМГС.

Розмір штрафних санкцій, відповідно до ст.15 розділу 11 СМГС, нараховується у п»ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено цей надлишок. Слід зазначити, що під словами «залізниця», згідно з параграфом 1 ст.3 розділу 1 СМГС слід розуміти всі залізниці однієї країни.

Тобто, підлягає стягненню штраф у розмірі п»ятикратної провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу 2050 кг. від станції Межиріччя Львівської залізниці до станції Іллічівськ-Паром (експ. на Батумі) Одеської залізниці.

Твердження Приватного підприємства «ХІД-ТРАНС» стосовно невірного нарахування розміру штрафу є безпідставним з огляду на наступне.

Нарахування розміру штрафу Південно-Західною залізницею здійснено у повній відповідності до вимог ст..15 СМГС, згідно з якими штраф нараховується у п»ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено надлишок. Під словами «залізниця» , відповідно до параграфа 1 ст.3 СМГС, розуміються всі залізниці однієї країни.

Вивантаження надлишку вантажу з вагону, який виявлений на залізниці відправлення, та передача його в розпорядження відправника передбачено параграфом 4 ст.12 СМГС.

Дані норми СМГС не містять зауважень стосовно застосування відстані перевезення надлишку вантажу безпосередньо до станції, на якій був вивантажений надлишок вантажу.

В даному випадку надлишок вантажу був виявлений на залізницях України. Тобто, підлягає стягненню штраф у розмірі п»ятикратної провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу 2050 кг. від станції Межиріччя Львівської залізниці до ст.Іллічівськ-Паром ( експ.на Батумі) Одеської залізниці.

Посилання Приватного підприємства «ХІД-ТРАНС» на порушення працівниками ст..Кам»янець-Подільський п.4 ст.12 СМГС в частині несписання до накладної штрафу є безпідставним, оскільки даною статтею взагалі не передбачено внесення до накладної розміру штрафу.

Відповідно до розрахунку позивача сума штрафу становить 53940,00 грн. Перевіривши розрахунок штрафу, суд дійшов висновку , що такий розрахунок проведено позивачем вірно.

З приводу тверджень відповідача про порушення позивачем претензійного порядку та набуття права на заявлення позову відповідно до ст.30 СМГС позивач пояснює, що з урахуванням вимог ст.ст.29,30,31 розділу У1 СМГС в частині обов»язкового дотримання претензійного порядку врегулювання спору та набуття права на заявлення позову, позивач звернувся до відповідача з претензією від 11.08.2015 №НЮ-16-204/15п. Претензія №НЮ-16-204/15п , пред»явлена Південно-Західною залізницею до ПП «ХІД-ТРАНС», була підписана правомочною особою начальником галузевої служби комерційної роботи та маркетингу ОСОБА_15, що діяв на підставі виданої йому Державним територіально-галузевим об»єднанням «Південно-Західна залізниця» Довіреності від 13.01.2015 року №108-НЮ, яка згідно чинного законодавства (ст.ст.246-249 ЦК України) не втрачала юридичної сили з 25.03.2015 року. В розумінні ст.248 ЦК України зміна керівника підприємства не є підставою для автоматичного припинення дії довіреностей, що були видані попереднім керівником.

Листом від 18.08.2015 №103 в задоволенні претензії було відмовлено з причини: невірного нарахування розміру штрафу; не внесення в накладну штрафу в п»ятикратному розмірі провізної плати.

З приводу дотримання претензійного порядку, то суд вбачає за необхідне зазначити наступне. У ст.3 ОСОБА_4, як вже зазначалось вище в рішенні, під словом «залізниця»маються на увазі всі залізниці однієї країни. Окрім того, додаток №19 до ОСОБА_4 встановлює перелік назв та адрес органів залізниць, компетентних для розгляду претензій. Таким єдиним органом в Україні є Головне комерційне управління «Укрзалізниці», тому якщо спір виник до залізниці, претензію і позов необхідно заявляти до Укрзалізниці (п.1 оглядового листа ВГСУ №01-8/917 від 29.11.2007р). В даному випадку позов заявлено ДТГО «Південно-Західна залізниця» до вантажовідправника ПП «ХІД-ТРАНС».

ОСОБА_16 не передбачають обов»язкового претензійного порядку врегулювання спору залізниці до вантажовідправника та вантажоотримувача, а ст.29,30 ОСОБА_16 , передбачає обов»язок пред»явлення претензії до залізниці.

Твердження Приватного підприємства «ХІД-ТРАНС» стосовно невірного нарахування розміру штрафу є безпідставним з огляду на наступне.

Нарахування розміру штрафу Південно-Західною залізницею здійснено у повній відповідності до вимог ст..15 СМГС, згідно з якими штраф нараховується у п»ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено надлишок. Під словами «залізниця» , відповідно до параграфа 1 ст.3 СМГС, розуміються всі залізниці однієї країни.

Вивантаження надлишку вантажу з вагону, який виявлений на залізниці відправлення, та передача його в розпорядження відправника передбачено параграфом 4 ст.12 СМГС.

Дані норми СМГС не містять зауважень стосовно застосування відстані перевезення надлишку вантажу безпосередньо до станції, на якій був вивантажений надлишок вантажу.

В даному випадку надлишок вантажу був виявлений на залізницях України. Тобто, підлягає стягненню штраф у розмірі п»ятикратної провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу 2050 кг. від станції Межиріччя Львівської залізниці до ст.Іллічівськ-Паром ( експ.на Батумі) Одеської залізниці.

Посилання Приватного підприємства «ХІД-ТРАНС» на порушення працівниками ст.Кам»янець-Подільський п.4 ст.12 СМГС в частині несписання до накладної штрафу є безпідставним, оскільки даною статтею взагалі не передбачено внесення до накладної розміру штрафу.

Щодо тверджень відповідача про відсутність доказів щодо зважування вагону з вантажем на справних вагах суд зазначає наступне.

Відповідно до параграфу 7 статті 9 СМГС визначення маси та кількості місць здійснюється у відповідності з внутрішніми правилами, які діють на залізниці відправлення.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення , затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р за №861/5082, визначено, що усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028.

Відповідно до розділу 66 комерційного акту ст.Кам»янець-Подільський від 18.04.2015 року Б №022311/1 комісійна перевірка маси вантажу проводилася на 150 тонних вагах ВВТ-150-С2-50-10 ст.Кам»янець-Подільський.

У відповідності до п.п.2.1, 2.3 Інструкції зазначені ваги, які є власністю ст.Кам»янець-Подільський, взяті на облік ревізором вагового господарства Жмеринської дирекції залізничних перевезень, яким оформлений технічний паспорт на ваги, дата оформлення паспорта 04.04.2014, заводський №Н-12.

Враховуючи те, що термін експлуатації ваг не закінчився, про що свідчить інформація з технічного паспорту ваг, то, відповідно до датку № до Інструкції, повірка та обслуговування зазначених ваг проводиться у наступних інтервалах: періодична повірка 12 місяців; огляд-перевірка 6 місяців.

Відповідно до запису зробленого в технічному паспорті на ваги на момент зважування вагону №.04.2015 року остання державна повірка вагонних ваг №Н-12 проводилась 29.05.2014 року, огляд перевірка 20.01.2015 року. Ваги визнані придатними для зважування вантажів, метрологічні показники в межах допусків.

Наведене свідчить, що під час здійснення перевірки маси вантажу на вагонних вагах ст. Кам»янець-Подільський ваги відповідали вимогам Інструкції, отже переважування вагону з вантажем здійснювалось на справних вагонних вагах залізниці. ( копія технічного паспорта ваг в справі).

Стосовно твердження відповідача про порушення з боку залізниці при визначенні маси вантажу, слід зазначити ,що відповідачем невірно трактуються норми статей 9,18,24 СМГС в частині визначення розміру вантажопідйомності вагона, природних втрат на шляху перевезення та розміру надлишку вантажу що перевищує вантажопідйомність вагона.

Так, відповідач, посилаючись на пункт 1 параграфа 6 статті 9 СМГС помилково вважає, що в даному випадку вантажопідйомність зазначена на вагони підвищується на 1 т. для двовісевого вагона та на 2 т. для вагонів з чотирма й більше осями. Проте, відповідач не бере до уваги, що пунктом 1 параграфа 6 статті 9 СМГС чітко встановлено, що для вагонів колії 1520мм максимальною вантажопідйомністю вважається вантажопідйомність , яка зазначена на вагоні.

Крім того, помилковим є твердження відповідача щодо необхідності врахування норм природної втрати вантажу при визначенні маси у відповідності до вимог ст.ст.18,24 СМГС.

Параграфом 5 статті 18 СМГС визначено у яких випадках, при встановленні невідповідності маси вантажу з масою, зазначеною в накладній, складається комерційний акт та в яких випадках комерційний акт не складається.

Абзац 1 параграфа 5 статті 18 СМГС стосується оформлення комерційного акта про зменшення маси вантажу, який внаслідок своїх природних властивостей схильний до зменшення маси під час перевезення, з урахуванням норм, встановлених параграфом 1 статті 24 СМГС. Слід також зазначити, що стаття 24 СМГС стосується виключно обмеження відповідальності залізниці при недостачі маси вантажу.

В свою чергу, абзац 2 параграфа 5 статті 18 СМГС стосується оформлення комерційного акта про зменшення маси вантажу, який внаслідок своїх природних властивостей не схильний до зменшення маси під час перевезення та, крім цього відповідно до останнього речення абзацу, стосується оформлення надлишку маси вантажу при її перевірці.

В зв»язку з тим, що під час перевірки вантажу на станції Кам»янець-Подільський був встановлений надлишок масти вантажу, в порівнянні з масою зазначеною у накладній, а не його недостача, то необхідність оформлення комерційного акта визначається у відповідності до абзацу 2 параграфа 5 статті 18 СМГС.

Наведене вище свідчить , що розмір надлишку вантажу визначений залізницею у відповідності до норм СМГС. Застосування норм природних втрат при розрахунку надлишку вантажу нормами СМГС не передбачено.

За приписами ст.32 ГПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Отже, предметом доказування є сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення спору. Згідно з приписами статті 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Належними є докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватись певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватись певними засобами доказування. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ст.43 вказаного Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Тобто, при вирішенні господарських спорів суд забезпечує сторонам рівні умови для встановлення фактичних обставин справи і оцінює кожний доказ окремо, та усі докази в сукупності. Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам, у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку , що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст..49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ХІД-ТРАНС» (79005, АДРЕСА_2, ) на користь Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» (01601, м.Київ-34, вул.Лисенка,6, ) 53 940,00 грн. штрафу та 1218,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст..116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 29.02.2016р.

Суддя Кітаєва С.Б.