ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2016р. Справа№ 914/1671/15

За позовом: Військового прокурора Львівського гарнізону Західного регіону України, в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах

позивач: 1 об`єднаний загін Державної спеціалізованої служби транспорту військова частина НОМЕР_1 , м. Львів

до відповідача 1: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача 2: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Львівське міське управління внутрішніх справ ГУ МВС України у Львівській області

про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 24.05.2012р. № 1509.

Суддя Коссак С.М.
при секретарі Сало О.А.
Представники:
Від прокуратури: Гальчинський С.О. посвідчення №036378 від 27.11.2015р.

Від позивача: Савчук Ж.О. представник за довіреністю від 04.03.2014р. № 7/15;

Від відповідача 1: не з`явився;

Від відповідача 2: Рубель С.П. представник за довіреністю від 23.11.2015р. № 2632.

Від третьої особи: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області військовим прокурором Львівського гарнізону Західного регіону України, в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах в особі 1 об`єднаний загін Державної спеціалізованої служби транспорту військова частина НОМЕР_1 подано позов до Львівської міської ради та Управління комунальної власності Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 24.05.2012р. № 1509.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 28.05.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 15.06.2015р. та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівське міське управління внутрішніх справ ГУ МВС України у Львівській області

Рух розгляду справи зазначено у відповідних ухвалах суду.

Суд також враховує описку прокурора та позивача власної назви відповідача 2 управління комунального майна Львівської міської ради замість належної Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі адміністративного позову. Просить позов задоволити. Крім цього, подано заяву, в якій просить залишити без розгляду позов в частині вимоги до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Представник позивача та відповідача-2 не заперечили, про зробили відмітки на поданій заяві.

Позивач просить позов задоволити повністю. При цьому позовні вимоги обґрунтовує тим, що Львівська міська рада, приймаючи ухвалу № 1509 від 24.05.2012 року про передачу третій особі в оренду терміном на 10 років будівлі, що знаходяться в користуванні позивача, порушила норми чинного законодавства, які регулюють підстави, порядок та умови передачі майна в оренду, порядок укладення та розірвання договору оренди. Крім того, оскаржуваною ухвалою порушуються інтереси держави, оскільки передислокація позивача в інше приміщення призведе до значних фінансових, кадрових та соціально-побутових проблем, не вирішення яких практично унеможливить виконання покладених на нього завдань. При цьому наголошує, що Львівською міською радою не враховано інтереси позивача, який тривалий час перебуває у цих приміщеннях та вживав дії щодо належного врегулювання орендних відносин.

Відповідача-1 - Львівська міська рада в судове засідання явку повноважного представника не забезпечила, про причини не явки суд не повідомила. В судових засіданнях позов заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №23939/15 від 10.06.15р.). При цьому зазначала, що ухвалу Львівської міської ради від 24 травня 2012 року № 1509 «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» прийнято відповідно до вимог чинного законодавства з врахуванням пропозиції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 2 - Управління комунального майна Департаменту економічної політики Львівської міської ради в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що ухвала Львівської міської ради від 24 травня 2012 року № 1509 «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області прийнята на законних підставах та відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». При цьому у відзиві від 09.07.15р. (вх..№98598/15) відповідачем 2 наголошено, що «дана ухвала не була виконана, оскільки Галицьким районним судом м. Львова забезпечено позов ухвалою, згідно з якою Ухвалу Львівської міської ради № 1509 від 24.05.2012 року «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» зупинено до вирішення справи по суті». Просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання явку повноважного представника не забезпечила. З поданих письмових пояснень позов заперечила та пояснила, що ухвала ЛМР від 24 травня 2012 року № 1509 «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, не порушує інтереси позивача та прийнята на законних підставах. Дане приміщення є оснащеним та придатним для здійснення господарської діяльності Головного управління МВС України у Львівській області.

При цьому наголошено, що набув чинності Закон України «Про Національну поліцію», який був ухвалений Верховною Радою 2 липня 2015 року. Одночасно із цим законом набув чинності і Положення про Національну поліцію, затверджене постановою Кабінету Міністрів України 28 жовтня 2015 р. №877. З цього часу міліція в Україні припиняє своє існування. У зв`язку з цим, утворено Головне управління Національної поліції у Львівській області.

У судовому засіданні 03.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні докази, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено.
Відповідно до Свідоцтва про право власності від 08.10.2007 року №Г - 02558, Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, № витягу 34584422, реєстраційний № майна 20647404, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», будівля під літ. А-3, що знаходиться за адресою вул. Листопадового Чину, 10 у м. Львові заг. площею 2 038,1 кв.м. належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.10.2007 року № 904 виконавчий комітет доручив ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» прийняти на баланс будівлю на вул. Листопадового Чину, 10 та передати її на баланс департаменту містобудування.

Рішенням виконавчого комітету від 26.12.2016р. №1463, розглянувши звернення 1-го об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту від 24.05.2006 року №21/121, враховуючи рекомендації комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова (протокол від 05.07.2006р. №13), керуючись ст.. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконком вирішив надати в оренду військовій частині НОМЕР_1 нежитлові приміщення будівлі на вул. Листопадового Чину,10 загальною площею 2 038,1 кв.м. терміном на 182 дні.

Матеріали справи містять інформацію про те, що 1-й об`єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту військова частина НОМЕР_1 в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 дислокується з 1945 року. Так, 07 грудня 1945 року виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів прийнято постанову № 1623, відповідно до якої будинок АДРЕСА_1 передано на орендних умовах УВР-20 ( військова частина НОМЕР_2 ). 01 січня 1990 року з військовою частиною НОМЕР_3 ( правонаступник військової частини НОМЕР_2 ) підписано договір № 80 оренди даного приміщення. В подальшому на виконання вимог указу Президента України від 27 січня 2003 року № 46 «Про передачу залізничних військ Збройних Сил України у підпорядкування Міністерству транспорту України» залізничні війська Збройних Сил України передано з підпорядкування Міністерства оборони України до Міністерства транспорту та зв`язку України і перетворено на Державну спеціальну службу транспорту. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 390 військову частину А 0554 залізничних військ перетворено в 1-ий об`єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв`язку(військову частину НОМЕР_1 ). Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №376010 її місцезнаходження м. Львів, вул.. Листопадового Чину, 10.

Отже, 1-ий об`єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв`язку(військова частина НОМЕР_1 ) є правонаступником прав та обов`язків в/ч НОМЕР_3 , яка була правонаступником в/ч НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету від 26.12.2006р. №1463 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради підготовлено проект договору оренди, що передбачав договірні відносини між управління комунальної власності та 1-м об`єднаним загоном державної спеціальної служби транспорту терміном на 182 дні, однак зазначений проект договору оренди не був підписаний, оскільки під час його візування, виконавчим комітетом прийнято рішення від 11.05.2007р. №292 «Про розгляд протесту прокурора міста Львова від 03.05.2007 №243», яким відмінено рішення виконкому від 26.12.2006р. №1463 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10», що унеможливило підписання проекту договору оренди (відзив на позовну заяву відповідача 2 від 09.07.15р. вх.. №98598/15, лист відповідь відповідача 2 від 23.05.2012 р. №23-02 -1553 на звернення позивача від 09 квітня 2012 року №25/111 про надання приміщень в оренду та укладення відповідного договору оренди).

В подальшому Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.12.2007р. №1101 розглянувши звернення в.о. прокурора м. Львова від 30.07.2007р. №07/1 вих 967 та від 12.10.2007р. №07/1-967 виконавчий комітет вирішив відмінити рішення виконавчого комітету від 11.05.2007 року №292 «Про розгляд протесту прокурора м. Львова від 03.05.2007 року №243».

В судовому засіданні встановлено, що позивач на даний час, продовжує перебувати і користуватися нежитловим приміщенням по вул. Листопадового Чину, 10 у м.Львові.

04.05.2012 року та 09.04.2012 року Львівська обласна державна адміністрація зверталась до міського голови Львівської міської ради з листом щодо прийняття рішення про укладення договору оренди нежитлового приміщення на вул. Листопадового Чину, 10 у м. Львові з позивачем. При цьому наголошено, що «переміщення штабу управління військової частини НОМЕР_1 в інше приміщення на сьогодні неможливе».

Однак Львівська міська рада приймає ухвалу від 24 травня 2012 року № 1509 «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» державну політику у сфері оренди здійснюють органи місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада, та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Ухвалою Львівської міської ради від 24.05.2012 року № 1509 «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10», Львівська міська рада ухвалила надати у довгострокове користування Львівському міському управлінню Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нежитлові приміщення загальною площею 2038,1 кв.м. на вул.Листопадового Чину,10 терміном на 10 років для службових потреб.

Зазначена ухвала Львівської міської ради прийнята за результати розгляду звернення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 25.04.2012 року № 16/3410.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати. Використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно п.31 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до п.8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 23.05.2012 року повідомило позивача, що на підставі рішення виконавчого комітету від 26.12.2006р. №1463 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» управлінням підготовлено проект договору оренди, що передбачав договірні відносини між управління комунальної власності та 1-м об`єднаним загоном державної спеціальної служби транспорту терміном на 182 дні, однак зазначений проект договору оренди не був підписаний, оскільки під час його візування, виконавчим комітетом прийнято рішення від 11.05.2007р. №292 «Про розгляд протесту прокурора міста Львова від 03.05.2007 №243», яким відмінено рішення виконкому від 26.12.2006р. №1463 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10», що унеможливило підписання проекту договору оренди. 25.04.2012 року питання про подальше використання вищезазначених приміщень було предметом розгляду комісії з підготовки пропозицій для надання майна територіальної громади м. Львова.

Отже, судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 24.05.2012 року № 1509 ««Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10», нежитлові приміщення перебували в користуванні 1-ий об`єднаний загін Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв`язку(військова частина НОМЕР_1 ). З цього приводу суд зазначає таке.

Згідно Розділу 2 Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 27.06.2013 року №2472 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 07.06.2007 року №897» об`єктом оренди можуть бути цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення), що є власністю територіальної громади м. Львова і не перебувають у користуванні інших осіб (http://city-adm.lviv.ua/lmr/).
Згідно п.1.4. Порядку організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради від 23.10.2008 року №2145 (діяла на момент прийняття оскаржуваної ухвали), метою якого є забезпечення відкритості та прозорості процедур передачі комунального майна в оренду, економічно виправданих і обґрунтованих розмірів орендної плати, збільшення доходів міського бюджету м.Львова від оренди нерухомого майна, а також створення сприятливих умов для розвитку підприємництва та громадського суспільства, було передбачено також, що об`єктом оренди можуть бути цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення), що є власністю територіальної громади м. Львова і не перебувають у користуванні інших осіб (http://city-adm.lviv.ua/lmr/).
Статтею 285 ГК України, статтею 777 ЦК України, частиною третьою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" наявність у орендаря передбаченого переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов`язок орендодавця щодо укладення такого договору, є підставою для обов`язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах.

Як зазначалося вище, у приміщеннях по вул. Листопадового Чину, 10 у м. Львові, позивач (як правонаступник прав та обов`язків) та його попередники дислокуються з 1945 року. Передислокація позивача в інше приміщення призведе до значних фінансових, кадрових та соціально-побутових проблем, не вирішення яких практично унеможливить виконання покладених на нього завдань. 26.12.2006 року виконавчим комітетом Львівською міською радою прийнято рішення №1463 про надання в оренду В/Ч НОМЕР_1 нежитлові приміщення будівлі на вул. Листопадового Чину, 10 терміном на 182 дні. Однак, договір оренди з незалежних від позивача причин так і не було укладено. 31.05.2012 року на звернення позивача від 09.04.2012р. з управління комунальної власності ДЕП ЛМР надійшла відповідь, в якій вказувалось, що договір оренди, на підставі рішення виконавчого комітету від 26.12.2006р. №1463 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» не був підписаний на підставі вимог протесту прокурора м. Львова від 03.05.2007р. №243. Однак, відповідачем не взято до уваги, що 30.07.2007 року прокуратурою м. Львова протест на рішення виконкому був відкликаний. В листі від 23.05.2012р. відповідач зазначає, що 25.04.2012 року питання про подальше використання вищезазначених приміщень було предметом розгляду комісії з підготовки пропозицій для надання майна територіальної громади м.Львова, однак, які саме пропозиції були надані комісією позивача не повідомлено.

Аналіз наявних у справі доказів свідчить про те, що позивач, перебуваючи у спірних приміщеннях на законних підставах на праві раніше укладеного договору оренди, тривалий час і включно по сьогодні знаходиться в нежитлових приміщеннях, вчиняв необхідні і залежні від нього дії щодо укладення договору оренди на новий строк.

Факт перебування та користування позивачем приміщенням по вул.. Листопадового Чину, 10 підтверджується Актом №837-НП/15 від 15 жовтня 2015 року, складеного комісійно представниками відповідача 2, затвердженого начальником Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Акт доданий відповідачем 2 до клопотання про доручення матеріалів справи (вх..№8914/16 від 03.03.16р.).

Отже, оскільки відповідачами у справі не надано належних та допустимих доказів виселення позивача із займаних приміщень, застережень на можливість перебування позивача у цих приміщеннях, а позивачем вживалися дії щодо укладення договору оренди, суд доходить висновку про наявність у позивача переважного права на укладення договору оренди на новий строк. При цьому судом враховується належне виконання позивачем зобов`язань за договором, оскільки інше відповідачами у справі не доведено і не акцентовано увагу.

Також суд констатує, що належних та допустимих доказів використання майна, стосовно якого виник спір Львівською міською радою для власних потреб, в тому числі наявність доказів, які однозначно свідчать про відповідний намір його використання відповідачами у справі не надано. Навпаки, їх наміри свідчать про необхідність надання в оренду зазначених вище нежитлових приміщень, що, зокрема, випливає з оскаржуваної ухвали № 1509 від 24.05.2012 року «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» третій особі.

Щодо вимоги позивача до відповідача 2 суд зазначає таке.

Ухвала Львівської міської ради № 1509 від 24.05.2012 року «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» прийнята Львівською міською радою. Пунктом 2 цієї ухвали зобов`язано управління комунальної власності департаменту економічної політики укласти договір оренди згідно з цією ухвалою. Однак доказів укладення такого договору оренди позивачем, відповідачем 2 не надано. При цьому у відзиві від 09.07.15р. (вх..№98598/15) відповідачем 2 наголошено, що «дана ухвала не була виконана, оскільки Галицьким районним судом м. Львова забезпечено позов ухвалою, згідно з якою Ухвалу Львівської міської ради № 1509 від 24.05.2012 року «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10» зупинено до вирішення справи по суті».

Отже, правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу оскаржуваної ухвали не виникли. Судом у судовому засіданні неодноразово наголошувалося на конкретизацію прокурором та позивачем вимоги стосовно відповідача 2 з наданням належних та допустимих доказів в обґрунтування правової позиції. Однак такі докази на вимогу суду не надані, натомість прокурором у справі, про що позивач не заперечив (відмітка на заяві вх. № 8913/16 від 03.03.2016р.) подано заяву про залишення позову в частині вимоги до відповідача 2 без розгляду

З врахуванням наведеного вище, суд доходить висновку про залишення позову до відповідача 2 без розгляду.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов в частині вимоги до відповідача-1 є обґрунтованим, і таким, що підлягає частковому задоволенню.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (надалі Закон).

На момент звернення органом прокуратури до суду, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Законом України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються органи прокуратури при здійсненні свої повноважень.

Відповідно до підпункту 1 та підпункту 2 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на момент звернення прокуратурою до суду за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат та позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як зазначено в пункті 4.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» на момент звернення прокуратурою до суду, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Відповідно ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки органи прокуратури на момент звернення до суду були звільнені від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. покладається на відповідача-1.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 27, 29, 33, 34, 43, 49, 81, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 24.05.2012 року № 1509 «Про надання у довгострокове користування нежитлових приміщень на вул. Листопадового Чину, 10».

3. Позов в частині вимоги до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради залишити без розгляду.

4. Стягнути з Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; ідентифікаційний код 0767644) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м. Львова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007620; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області; Код банку отримувача (МФО): 825014; Рахунок отримувача: 3006; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499974) 1 218,00 грн. судового збору.

5. Наказ видати відповідно до статті 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.03.2016 року.

Суддя Коссак С.М.