РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №902/329/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Капітал"

про звернення стягнення на заставлене майно.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Шубін О.Л., за довіреністю

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Обставини справи:

На розгляд господарського суду Вінницької області було подано Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Капітал» про звернення стягнення на заставлене майно.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 19.03.2015 р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» було направлено за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

25.03.2015 р. до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк».

За результатами автоматичного розподілу, вищезазначену позовну заяву було передано на розгляд судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 902/329/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Капітал», розгляд справи призначено на 22.04.2015 р.

22.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача та третьої особи було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 22.04.2015 р. представник позивача з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 902/329/15 позивач виконав частково.

У судове засідання 22.04.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 902/329/15 відповідач не виконав.

У судове засідання 22.04.2015 р. представник третьої особи не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 902/329/15 третя особа не виконала.

Розглянувши клопотання представника відповідача та третьої особи про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку із його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представники відповідача та третьої особи у судове засідання 22.04.2015 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем, третьою особою та частковим виконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 902/329/15, розгляд справи було відкладено на 27.05.2015 р.

У судове засідання 27.05.2015 представник позивача з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про продовження строків розгляду справи.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 27.05.2015 не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 27.05.2015 клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи те, що представники відповідача та третьої особи у судове засідання 27.05.2015 не з'явились, у зв'язку із невиконанням відповідачем та третьою особою вимог ухвали господарського суду міста Києва від 27.03.2015 про порушення провадження у справі № 902/329/15, а також враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 10.06.2015.

Через відділ діловодства господарського суду міста Києва 09.06.2015 р. представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 10.06.2015 р. представники позивача та відповідача не з'явились, представник третьої особи з'явився.

За результатами розгляду клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.06.2015 р. у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.06.2015 р. провадження у справі було зупинено.

14.09.2015 до господарського суду міста Києва з ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» надійшли матеріали справи № 902/329/15 без висновку експерта.

20.07.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2015 провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 28.10.2015.

09.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 28.10.2015 представник позивача з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, представники відповідача та третьої особи не з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2015 у даній справі було повторно призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2015 провадження у справі № 902/329/15 було зупинено.

25.12.2015 до господарського суду міста Києва з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа» надійшли матеріали справи № 902/329/15 разом з висновком судового експерта.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.01.2016 провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 10.02.2016.

У судове засіданні 10.02.2016 представник позивача з'явився та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, представники відповідача та третьої особи не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 10.02.2016 заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд прийняв її, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому приймається до розгляду.

Розглянувши у судовому засіданні 10.02.2016 заяву позивача про уточнення позовних вимог, встановив, що зазначена заява за своєю природою є заявою про зміну предмету позову, а тому господарський суд приймає її до розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, заява позивача про зміну предмету позову приймається судом до розгляду, так як вона була подана до початку розгляду господарським судом справи по суті.

У судовому засіданні 10.02.2016 представник позивача надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2012 між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" (далі - банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Капітал" (далі - третя особа, позичальник) було укладено Кредитний договір № Т 23.08.2011 К 281 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляд відкличної кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених цим Договором, а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії (далі - кредитна лінія), сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим Договором.

В подальшому сторонами було укладено ряд Договорів про внесення змін та доповнень до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору строк користування кредитною лінією з 14.06.2012 по 31.12.2013 включно з урахуванням Графіку.

Згідно з п. 1.4. Кредитного договору плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів (далі - процентна ставка) становить 7,0 % річних, у урахуванням порядку та розміру її зміни згідно підпункту 5.3.20 пункту 5.3 розділу 5 «Права та обов'язки сторін» цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору погашення заборгованості за кредитною лінією здійснюється по 31.12.2013 включно, у відповідності із змінами розміру ліміту кредитної лінії, встановленими у Графіку. При цьому, при зміні розміру ліміту кредитної лінії відповідно до Графіку, строком погашення заборгованості за кредитною лінією, що перевищує розмір ліміту кредитної лінії, встановлений на наступний термін користування нею, є день, що передує дню, з якого починає діяти новий розмір кредитної лінії відповідно Графіку.

Згідно з пунктами 3.2 та 3.3 Кредитного договору проценти за користування кредитною лінією нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно з п. 1.4 цього Договору, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредитної лінії. При цьому враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитною лінією. Проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком щоденно за фактичну кількість днів користування грошовими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у році.

Пунктом 3.6 Кредитного договору визначено, що платежі, передбачені цим Договором, в тому числі п. 3.1 та/або п. 3.5 цього Договору, вважаються здійсненими позичальником у встановлений даним Договором строк, якщо сума відповідних платежів в повному розмірі надійшла на рахунок банку, визначений в п. 3.7 цього Договору, протягом банківського дня (з 9.00 до 18.00 години) в строки, визначені цим Договором. Якщо останній день строку відповідного платежу є не банківським днем, то сторони встановили, що відповідний платіж повинен бути здійснений, позичальником не пізніше останнього банківського дня строку сплати платежу.

Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, в свою чергу, позичальник порушив вищезазначені положення Кредитного договору в частині повернення кредитів та сплати процентів за їх користування у встановлені Кредитним договором строки.

З наявної у матеріалах справи банківської виписки по особовому рахунку третьої особи також вбачається, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а саме надав третій особі кредит.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що додана позивачем до позовної заяви банківська виписка по особовому рахунку третьої особи є первинним документом, а відповідно і належним та допустимим доказом в розумінні статей 33 та 34 ГПК України, тому приймається до уваги судом.

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку третьої особи вбачається, що у третьої особи перед позивачем обліковується заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 9 702 158,08 грн. та по сплаті відсотків в розмірі 144 344,03 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позичальником були порушені зобов'язання за Кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у вищезазначених розмірах.

Крім основної заборгованості банком була нарахована позичальнику пеня за несвоєчасне виконання ним своїх зобов'язань за Кредитним договором в розмірі 10 645,36 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору при невиконані зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитною лінією та/або сплаті процентів у строки, передбачені цим Договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми невчасно виконаного (невиконаного) платежу за кожний день прострочення, при цьому пеня нараховується щоденно. Розрахунок неустойки здійснюється у валюті кредиту, виданого позичальнику, і підлягає сплаті у національній валюті України по курсу НБУ, встановленому на день оплати.

Судом здійснено перерахунок заявленого позивачем розміру пені та встановлено, що позивачем вірно розраховано зазначений показник.

14.06.2012 між позивачем (іпотекодержателем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп" (далі - відповідач, іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2077 (далі - Іпотечний договір).

В подальшому сторонами було укладено ряд Договорів про внесення змін до Іпотечного договору.

Цей Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012, Договору № 1 від 27.07.2012 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012, Договору № 2 від 21.09.2012 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012, Договору № 3 від 18.01.2012 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012, Договору № 4 від 28.02.2013 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012, Договору № 5 від 20.06.2013 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012, Договору № 6 від 17.12.2013 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012 (а також усіх договорів про внесення змін та доповнень до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі про збільшення суми основного боргу та/або процентів), що укладений між іпотекодержателем та ТОВ «Бізнес Капітал», за умовами якого останній зобов'язаний не пізніше 31.12.2014 повернути іпотекодержателю кредит у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, з лімітом 15 310 000,00 грн, сплатити проценти за користування ним у розмірі 7,0 % річних з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно умов Кредитного договору, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати всі збитку, понесені іпотекодержателем внаслідок невиконання позичальником умов Кредитного договору у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором (п. 1.1 Іпотечного договору).

Згідно з п. 1.2. Іпотечного договору на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: комплекс, загальною площею 41,1 кв.м, що розташований за адресою: Вінницька область, місто Вінниця, провулок Щорса, будинок 14д, реєстраційний номер майна (РПВН) 29821418, та складається, з:

№ п/пЛітера № за планом земельної ділянкиНазва будівель та спорудЗагальна площа, кв.м.
1А Операторська41,1
2 № 1 Навіс
3 № 2Блок технічного обладнання
4 № 3Огорожа

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці кадастровий номер :03:034:0084 загальною площею 0,5622 га з цільовим призначенням: комерційне використання.

Відповідно до п. 3.4. Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строків виконання позичальником будь-яких зобов'язань за Кредитним договором, реалізувати його і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи основну суму боргу та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов Кредитного договору, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з Кредитного договору, а також витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності; або вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають із Кредитного договору, за умови, зокрема, якщо у момент настання строк виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені Кредитним договором строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум процентів; або у випадку порушення строку оплати кредиту, та/або процентів та/або при несплаті або частковій несплаті у строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені Кредитним договором.

Згідно з п. 7.1 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію на задоволення своїх вимог при виникненні підстав, вказаних у п. 3.4 цього Договору

Пунктом 7.2 Іпотечного договору, зокрема визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя може відбуватись на підставі продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-які особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу Іпотечну вимогу № 1463 від 09.09.2014, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з ч. ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. ч. 5 - 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено законом чи договором. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч. ч. 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до п. 4.4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» № 1 від 24.11.2014, якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи.

У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

Ухвалою господарського суду міста Києва було призначено судову експертизу, на вирішення судового експерта було поставлено наступне питання:

«Яка ринкова вартість предмета іпотеки за Іпотечним договором від 14.06.2012 року, посвідченим нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрованим в реєстрі за № 2077, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп", а саме: комплексу, загальною площею 41,1 кв.м., розташованого за адресою: місто Вінниця, провулок Щорса, 14-Д?».

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1539 від 21.12.2015, ринкова вартість предмета іпотеки за Іпотечним договором становить 2 160 000,00 грн.

14.06.2012 між позивачем (заставодержатель) та відповідачем (заставодавець) було укладено Договір застави посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2080 (далі - Договір застави).

Цей Договір застави забезпечує виконання зобов'язань ТОВ «Бізнес Капітал», що випливають з Кредитного договору № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012 (а також усіх договорів про внесення змін та доповнень до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі про збільшення суми основного боргу та/або відсотків, плати за управління кредитом), що укладений між заставодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний повернути заставодержателю не пізніше 31.12.2013 повернути іпотекодержателю кредит у сумі15 310 000,00 грн, сплатити проценти за користування ним у розмірі з 14.06.2012 по 30.06.2013 - 7,0 % річних; з 01.07.2013 - 53,19 % річних з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно умов Кредитного договору, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати заставодержателю всі збитку, понесені іпотекодержателем внаслідок невиконання позичальником умов Кредитного договору у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором та договорами про внесення змін чи доповнень до нього.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави предметом застави є обладнання автоматичної газонаповнювальної компресорної станції (далі - майно, предмет застави) згідно з описом (додаток № 1), що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

З додатку 1 до Договору застави вбачається, що предмет застави складається з:

№НайменуванняІнв. номерКількість
1Блок акумуляторний АК-5 (заводський номер 12656 747, 12656 742, 12656 745)51
2Блок вхідних кранів (універсальний) з вузлом обліку газу на базі лічильників ЛГ61
3Вогнегасник ОП71
4Газоаналізатор ШІ-1181
5Комп'ютер SET Intel Celeron Core 440 2.0 GHz/512Mb/80Gb/FDD/DVD/кмк/Win XP Pro91
6Кондиціонер Panasonic Cs/Cu-PA7GKD (заводський номер )101
7Копір-принтер-сканер-факс Xerox WorkCentre PE 220 (заводський номер 44F671304)111
8Монітор 19 LCD LG L1918S-SNQ silver121
9Підводячий газопровід середнього тиску АГНКС м. Вінниця131
10Підземна пожежна водойма141
11Пожежний пост з ящиком для піску151
12Світлове табло161
13Система автоматики та електрообладнання171
14Система автоматики та електрообладнання181
15Система між блочних газопроводів191
16Система між блочних газопроводів201
17Стіл (оператор)211
18Стіл кутовий221
19Трансформатор КТП-1-250 кВ (заводський номер 188983)231
20Трансформаторна підстанція (заводський номер 40598)241
21УПИ-1251
22Колонка заправ очна КПГ (заводський номер 50)261
23Колонка заправ очна КПГ (заводський номер 49)271
24Установка компресорна, у тому числі Адсорбер, зав.номер 24281
25Флагшток алюмінієвий 8м291
26Флагшток алюмінієвий 8м301
27Флагшток алюмінієвий 8м311
28Шафа L=1100мм321
29Шафа для одягу331
30Шафа для паперів341
31Багор351
32Блок UPS IPPON BACK Power Pro 600361
33Ваза «Нова» з/б371
34Ваза «Нова» з/б381
35Ваза «Нова» з/б391
36Відро401
37Відро411
38Вогнегасник ОУ 5421
39Вогнегасник ОУ 5431
40Вогнегасник ОУ 5441
41Крісло «Macro» SP-A451
42Крісло POLO 50 GTPROC-17461
43Лом471
44Полка для паперів481
45Радіотелефон Panasonic KX-TG 1077 UAB black DECT491
46Сокира501
47Стілець ISO (black) c-11511
48Стілець ISO (black) c-11521
49Стілець ISO (black) c-11531
50Стілець ISO (black) c-11541
51Урна металева для сміття551
52Урна металева для сміття561
53Урна металева для сміття571
54Урна металева для сміття581
55Урна металева для сміття591
56Штори-жалюзі горизонтальні6010

Згідно з п. 5.3 Договору застави у повадку коли позичальник та/або заставодавець не виконає будь-які свої зобов'язання, викладені в названому договорі чи кредитному та/чи доповнень до них, зокрема невиконанні позичальником будь-яких умов, зобов'язань за кредитним договором, звернути стягнення на майн, в т.ч. достроково та реалізувати його та/або вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору

Пунктом 7.1 Договору застави визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на майно та його реалізацію, зокрема якщо у момент настання строку виконання заставодавцем (позичальником) зобов'язань за Кредитним договором вони будуть виконані неповністю або несвоєчасно або невиконані, а саме при повному чи частковому неповерненні у встановлені Кредитним договором строки суми кредиту та/або несвоєчасному поверненні, та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені Кредитним договором строки сум відсотків за користування кредитом, у тому числі відсотків, за неправомірне користування кредитом, плати за управління кредитом, та/або при несплаті чи частковій несплаті у строк сум неустойки (штрафу, пені), що передбачені Кредитним договором, та/або при несвоєчасному поверненні відсотків в користування кредитом відсотків за неправомірне користування кредитом, плати за управління кредитом.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Крім того, статтею 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Оскільки судом встановлено, що позичальником було порушено зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за їх користування за Кредитним договором, виконання якого, в свою чергу, забезпечено Іпотечним договором та Договором застави, укладеними з відповідачем, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмети іпотеки та застави.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було доведено суду належними та допустимими доказами відсутність або наявність у меншому розмірі заборгованості позичальника перед банком по поверненню кредитів та сплаті відсотків за їх користування за Кредитним договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, покладаються на відповідача при задоволенні позову. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, витрати за проведення судової експертизи у даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. В рахунок задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) за Кредитним договором № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012 укладеним між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Капітал" (04071, м. Київ, вулиця П. Сагайдачного, будинок 25-Г, ідентифікаційний код: 37175309) у загальному розмірі 9 857 147 (дев'ять мільйонів вісімсот п'ятдесят сім тисяч сто сорок сім) грн. 47 коп., яка складається з заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 9 702 158,08 грн, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 144 344,03 грн. та пені в розмірі 10 645,36 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 14.06.2012, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп" (04070, м. Київ, вулиця Боричів Тік, будинок 35-В, ідентифікаційний код: 37333655), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрованим за номером 2077, а саме:

- комплекс, загальною площею 41,1 кв.м., що розташований за адресою: Вінницька область, м. Вінниця. Провулок Щорса, будинок 14д, реєстраційний номер майна (РПВН) 29821418, та складається з:

1)

№ п/пЛітера № за планом земельної ділянкиНазва будівель та спорудЗагальна площа, кв.м.
1А Операторська41,1
2 № 1 Навіс
3 № 2Блок технічного обладнання
4 № 3Огорожа
шляхом продажу зазначеного предмету іпотеки на прилюдних торгах з початковою ціною не нижче 2 160 000 (два мільйони сто шістдесят тисяч) грн 00 грн.

3. В рахунок задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) за Кредитним договором № Т 23.08.2011 К 281 від 14.06.2012 укладеним між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Капітал" (04071, м. Київ, вулиця П. Сагайдачного, будинок 25-Г, ідентифікаційний код: 37175309) у загальному розмірі 9 857 147 (дев'ять мільйонів вісімсот п'ятдесят сім тисяч сто сорок сім) грн. 47 коп. звернути стягнення на предмет застави за Договором застави від 14.06.2012, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп" (04070, м. Київ, вулиця Боричів Тік, будинок 35-В, ідентифікаційний код: 37333655), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрованим за номером 2080, а саме:

- обладнання автоматичної газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця. Провулок Щорса, будинок 14д та складається з:

№НайменуванняІнв. номерКількість
1Блок акумуляторний АК-5 (заводський номер 12656 747, 12656 742, 12656 745)51
2Блок вхідних кранів (універсальний) з вузлом обліку газу на базі лічильників ЛГ61
3Вогнегасник ОП71
4Газоаналізатор ШІ-1181
5Комп'ютер SET Intel Celeron Core 440 2.0 GHz/512Mb/80Gb/FDD/DVD/кмк/Win XP Pro91
6Кондиціонер Panasonic Cs/Cu-PA7GKD (заводський номер )101
7Копір-принтер-сканер-факс Xerox WorkCentre PE 220 (заводський номер 44F671304)111
8Монітор 19 LCD LG L1918S-SNQ silver121
9Підводячий газопровід середнього тиску АГНКС м. Вінниця131
10Підземна пожежна водойма141
11Пожежний пост з ящиком для піску151
12Світлове табло161
13Система автоматики та електрообладнання171
14Система автоматики та електрообладнання181
15Система між блочних газопроводів191
16Система між блочних газопроводів201
17Стіл (оператор)211
18Стіл кутовий221
19Трансформатор КТП-1-250 кВ (заводський номер 188983)231
20Трансформаторна підстанція (заводський номер 40598)241
21УПИ-1251
22Колонка заправ очна КПГ (заводський номер 50)261
23Колонка заправ очна КПГ (заводський номер 49)271
24Установка компресорна, у тому числі Адсорбер, зав.номер 24281
25Флагшток алюмінієвий 8м291
26Флагшток алюмінієвий 8м301
27Флагшток алюмінієвий 8м311
28Шафа L=1100мм321
29Шафа для одягу331
30Шафа для паперів341
31Багор351
32Блок UPS IPPON BACK Power Pro 600361
33Ваза «Нова» з/б371
34Ваза «Нова» з/б381
35Ваза «Нова» з/б391
36Відро401
37Відро411
38Вогнегасник ОУ 5421
39Вогнегасник ОУ 5431
40Вогнегасник ОУ 5441
41Крісло «Macro» SP-A451
42Крісло POLO 50 GTPROC-17461
43Лом471
44Полка для паперів481
45Радіотелефон Panasonic KX-TG 1077 UAB black DECT491
46Сокира501
47Стілець ISO (black) c-11511
48Стілець ISO (black) c-11521
49Стілець ISO (black) c-11531
50Стілець ISO (black) c-11541
51Урна металева для сміття551
52Урна металева для сміття561
53Урна металева для сміття571
54Урна металева для сміття581
55Урна металева для сміття591
56Штори-жалюзі горизонтальні6010

шляхом продажу зазначеного предмету застави на публічних торгах з початковою ціною не нижче 397 085 (триста дев'яносто сім тисяч вісімдесят п'ять) грн 00 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп" (04070, м. Київ, вулиця Боричів Тік, будинок 35-В, ідентифікаційний код: 37333655) на користь Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, ідентифікаційний код: 09806443) судові витрати в розмірі 79 080 (сімдесят дев'ять тисяч вісімдесят) грн 00 коп

Повний текст рішення складено 29.02.2016.

Суддя Нечай О.В.