ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" березня 2016 р.Справа № 916/4469/15

За позовом: Державного підприємства „ОСОБА_1 морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства „ОСОБА_1 морських портів України

До відповідача: Компанії "НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 309,24 доларів США, що еквівалентно 7117,22 грн.

Суддя Дяченко Т.Г.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2В, ОСОБА_3, представники за довіреностями

Від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, представники за довіреностями

У судовому засіданні, що відбулось 10.02.2016р. було оголошено перерву до 02.03.2016р. до 11:00 в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство „ОСОБА_1 морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства „ОСОБА_1 морських портів України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Компанії "НОРТРОП" у формі ТОВ про стягнення 309,24 доларів США, що еквівалентно 7117,22 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.11.2015р. суддею Петренко Н.Д. порушено провадження у справі №916/4469/15.

У звязку з перебування судді Петренко Н.Д. з 13.01.2016р. на лікарняному на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.01.2016р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи між суддями з метою визначення складу суду.

Згідно даних повторного автоматичного розподілу справи між суддями справу №916/4469/15 передано на розгляд судді Дяченко Т.Г., у звязку з чим ухвалою суду від 18.01.2016р. справу було прийнято до свого розгляду суддею Дяченко Т.Г.

Відповідач - Компанія "НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю проти задоволення позовних вимог у справі заперечує, що вбачається з наданих суду письмових заперечень на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, суд встановив.

19 березня 2008 року між Державним підприємством „Миколаївський морський торговельний порт (порт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОРТРОП" (агент) було укладено договір № 19-С за умовами якого Порт зобовязався по можливості надавати послуги згідно письмових заявок ОСОБА_1 по обслуговуванню суден, які прямують в порт або проходять транзитом, а ОСОБА_1 зобовязався приймати ці послуги та оплачувати їх вартість згідно доручень від імені та за рахунок Судновласника, на умовах договору.

З урахуванням п. 2.1.1 договору Порт зобовязався, зокрема, надавати ОСОБА_1 рахунки для сплати зборів і платежів за користування наданими послугами, які розраховані на підставі встановлених цін і державних тарифів та вимог цього договору. Рахунки направляються поштою або вручаються ОСОБА_1 під розписку. В необхідних випадках рахунки можуть направлятися факсом.

Відповідно до додаткової угоди від 17.06.2013р. до договору від 19.03.2008р. № 19-С було змінено преамбулу договору в частині складу його сторін та встановлено, що в подальшому умови договору поширюватимуться на правовідносини між Державним підприємством "ОСОБА_1 морських портів України", в особі Миколаївської філії державного підприємства "ОСОБА_1 морських портів України" (ОСОБА_1) та Компанією "НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ОСОБА_1).

У відповідності до п. 3.2 договору, у редакції додаткової угоди № 10 від 29.12.2014р., ОСОБА_1 зобовязався здійснювати розрахунки за послуги до 10-го числа місяця, наступного за звітним на підставі підтверджуючих документів та приймально здавальних актів. Оплату рахунків ОСОБА_1 здійснює в безготівковій формі відповідно до норм законодавства України про здійснення безготівкових розрахунків у наступному порядку: за портові збори по суднам, що плавають під іноземним прапором у доларах США, а під прапором України в національній валюті України. Перерахунок сум портових зборів у доларах США в гривні або навпаки здійснюється по курсу НБУ на дату відходу судна з порту, а у випадку зміни агента/фрахтувальника в порту на дату закінчення вантажних робіт. Нарахування ПДВ здійснюється відповідно до діючого законодавства України.

Як вбачається з письмових пояснень представника позивача, 13.08.2015р. до порту Дніпро-Бузький прийшло судно „ADAMAR з вантажем на борту (BAUXITE 1971, 236 mts), що підтверджується Загальною декларацією та Вантажним маніфестом. 1408.2015р. судно „ADAMAR вийшло з порту Дніпро-Бузький без вантажу, що засвідчується Загальною декларацією. Як зазначається представником позивача, на підставі відомостей про судно отриманих від Компанії "НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю позивачем було здійснено попередній розрахунок вартості послуг та виставлено попередній рахунок № 94301250 від 12.08.2015р. на суму 1558,10 доларів США, у т.ч. корабельний збір 1153,94 доларів США без ПДВ, канальний збір 167,16 доларів США, без ПДВ, адміністративний збір 112,53 доларів США, без ПДВ, санітарний збір 112,53 доларів США, без ПДВ. Як вказується представником позивача, вказану суму 1558,10 доларів США було сплачено відповідачем 13.08.2015р., про що вказує виписка з банківського рахунку станом на 13.08.2015р. В свою чергу, як вбачається з пояснень представника позивача, 14.08.2015р. позивачем було виставлено остаточний рахунок №11411250 на суму 2290,94 доларів США. Як встановлено судом, у остаточному рахунку було зазначено суми вартість раніше наданих послуг з урахуванням ПДВ, а саме: корабельний збір 1384,72 доларів США, у т.ч. 230,78 доларів США сума ПДВ, канальний збір 200,60 доларів США, у т.ч. 33,44 доларів США сума ПДВ, адміністративний збір 135,04 доларів США, у т.ч. 22,51 доларів США сума ПДВ, санітарний збір 112,53 доларів США, у т.ч. 22,51 доларів США сума ПДВ, за послуги капітана морського порту 361,20 доларів США, у т.ч. ПДВ.

Відповідно до пояснень представника позивача, сума у розмірі 309,24 доларів США, яка становить донараховане ПДВ за вищевказані послуги не була сплачена Компанією "НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Листом від 25.08.2015р. № 25/08-15 Компанією "НОРТРОП" у формі товариства з обмеженою відповідальністю було висловлено незгоду з проведеним перерахунком вартості послуг з урахуванням ПДВ, оскільки судна, що знаходились під агентуванням компанії здійснювали міжнародні перевезення.

Як вбачається з пояснень представника відповідача та з залучених представником відповідача до матеріалів справи доказів, у випадку, що охоплюється предметом спору відбувалось перевезення бокситів з порту Porto Trombetas, Бразилія до порту Дніпро-Бужський великотоннажним судном „MAKRA, у звязку з недостатністю глибин та для зменшення своєї осадки виникла необхідність поділу вантажу та перевантаження його частини на інші судна („ADAMAR та „BP-01 з tb AVANT). Відповідно, на перевезення вантажу по основному судну „MAKRA були видані коносамент В/L №01 від 22.07.2015р. та вантажний маніфест від 22.07.2015р .на частину вантажу 6200,000 мт, що підлягала перевантаженню в нейтральних водах на додаткові судна, в яких зазначається порт відправлення Porto Trombetas, Бразилія, порт призначення Дніпро-Бужський. Згідно даних документів частина вантажу з 1973,764 мт була перевантажена на судно „ADAMAR, а частина у розмірі 4228,236 мт на судно „BP-01 з tb AVANT. Решта вантажу 37117 мт, що перевозився безпосередньо основним судном „MAKRA залишилась на ньому і не підлягала перевантаженню, що засвідчується у коносаменті В/L №02 від 22.07.2015р. та вантажному маніфесті від 22.07.2015р. (порт відправлення Porto Trombetas, Бразилія, порт призначення Дніпро-Бужський). Факт перевантаження вищевказаної частини вантажу за межами території України у нейтральних водах на додаткові судна („ADAMAR та „BP-01 з tb AVANT) засвідчується генеральними актами та актами про факти. Відповідно, факт перевезення вищевказаної частини вантажу 6200 мт з нейтральних вод суднами „ADAMAR та „BP-01 з tb AVANT підтверджується коносаментом В/L №2-L від 13.08.2015р. та вантажним маніфестом на частину вантажу 1973,764 мт, що перевантажувався на судно „ADAMAR та коносаментом В/L №1-L від 13.08.2015р. та вантажним маніфестом на частину вантажу 4228,236 мт, що перевантажувалось на судно „BP-01 з tb AVANT. В свою чергу, перетин судном „ADAMAR території України та митне оформлення вантажу засвідчується відмітками у митній декларації №504010000/2015/002078 та вантажному маніфесті, а факт вивантаження ватажу в порту Дніпро-Бужський засвідчується генеральним актом від 14.08.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням прийнятих на себе договірних зобовязань відповідачем та направлені на стягнення з відповідача суми боргу у розмірі стягнення 309,24 доларів США, що еквівалентно 7117,22 грн., яка фактично являє собою ПДВ, донараховане позивачем за надані послуги, у звязку з не віднесенням даної категорії послуг до послуг, повязаних з міжнародним перевезенням вантажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Як встановлено судом, спірні правовідносини сторін виникли не у площині надання Державним підприємством „ОСОБА_1 морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства „ОСОБА_1 морських портів України послуг відповідачу та сплати їх вартості (корабельного збору, канального збору, адміністративного збору, санітарного збору), оскільки дані обставини не оспорюються жодною із сторін спору, а у площині застосування до спірних правовідносин положень діючого законодавства в частині оподаткування таких послуг ПДВ.

З урахуванням положень п. 197.9 ст. 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Як було встановлено судом з пояснень представника відповідача та наданих в обґрунтування таких пояснень доказів, фактично відбувалось перевезення бокситів з порту Porto Trombetas, Бразилія до порту Дніпро-Бужський великотоннажним судном „MAKRA, у звязку з недостатністю глибин та для зменшення своєї осадки виникла необхідність поділу вантажу та перевантаження його частини на інші судна („ADAMAR та „BP-01 з tb AVANT).

Відповідно, на думку суду, є очевидним, що пунктом відправлення вантажу був порт Porto Trombetas, Бразилія, а портом призначення Дніпро-Бужський, будь яких доказів, які б вказували на перевезення судном „ADAMAR у спірному питанні іншого вантажу, або вантажу з порту, що знаходиться в Україні до порту призначення Дніпро-Бужський, матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 132 Кодексу торговельного мореплавства України перевезення між портами України та іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

Як встановлено судом з наявних у матеріалах справи доказів, послуги, що надавались Державним підприємством „ОСОБА_1 морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства „ОСОБА_1 морських портів України відповідачу - були повязані з необхідністю перевезення товару з точки А (порт іноземної держави) в порт точки Б (порт Дніпро-Бужський, Україна), однак, особливості водної акваторії порту України викликали необхідність залучення допоміжних суден задля безпечного вирішення цього питання, відповідно, будь яких підстав вважати характер перевезення такого вантажу як не міжнародне перевезення, на думку суду, не має.

Відповідно, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення п. 197.9 ст.197 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування, у звязку з чим включення позивачем суми ПДВ у розмірі 309,24 доларів США до вартості послуг за рахунком від 14.08.2015р. №11411250, на думку суду, було безпідставним.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги у справі про стягнення з відповідача 309,24 доларів США є неправомірними, а тому не підлягають задоволенню судом.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, у звязку з відмовою у позові, витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 09.03.2016 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Т.Г. Д'яченко