ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 р. Справа №917/2614/15

за позовом Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", вул. Куйбишева, 22-а,Полтава,Полтавська область,36000

до Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод", вул. Гайового, 30, м. Полтава, Полтавська область,36030

про стягнення 78 618,63 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №01-11/02-1 від 06.01.2016р.

від відповідача: відсутні

В судовому засіданні 03.03.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного текст рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 78 618,63 грн. за договором підряду №5 від 02.10.2013 року, з яких: 42406,00 грн. - сума основного боргу, 2719,30 грн. - 3% річних, 33493,33 грн. - інфляційні.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи), відзив на позовну заяву не подав, вимоги ухвал суду від 18.12.2015 року, від 28.01.2016 року та від 11.02.2016 року не виконав.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зробленого судом станом на 27.01.2016 року, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто за тою адресою на яку здійснювалось направлення ухвал суду.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, закінченням строку розгляду справи, справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

02.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Тепловозоремонтний завод» (відповідач, замовник) та Дочірнім підприємством «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач, підрядник) було укладено Договір підряду № 5 (арк. с. 10-13).

Відповідно до п.1.1. договору підрядник зобов'язався на свій ризик виконати за дорученням замовника та у відповідності з умовами договору роботу, а замовник зобов'язався прийняти цю роботу та оплатити її.

В пунктах 2.1. - 2.2., 3.1. договору сторони визначили, що предметом підряду є встановлення залізобетонного борту та влаштування асфальтобетонного покриття на території заводу ПАТ «Тепловозоремонтний завод» в районі 5-ї прохідної. Більш детально роботи, які підлягають виконанню, зазначаються у динамічній договірній ціні, яка є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 5.1. договору визначено, що вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно з додатком № 1 до договору «Динамічна договірна ціна № 1».

Відповідно до додатку № 1 до договору договірна ціна № 1 ціна робіт становить 76506,00 грн. (з урахуванням ПДВ - 12 751,00 грн.) (арк.. с. 14).

Здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом трьох діб з моменту повідомлення замовника про готовність предмета підряду до приймання (п. 9.1. договору)

В пункті 6.2. сторони погодили строк оплати протягом п'яти робочих днів з моменту підписання договору замовником здійснюється передоплата у розмірі 40% від вартості робіт.

На виконання умов договору позивачем були виконані підрядні роботи на загальну суму 76506,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року на суму 76506,00 грн. (арк. с.15-17). Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками та не містить посилань на виявлення будь - яких недоліків або претензій до виконаних робіт .

Як вказує позивач, відповідач в порушення умов договору оплату за виконані підрядні роботи здійснив лише частково в сумі 34100,00, що підтверджується банківськими виписками від 08.10.2013 року та від 03.01.2014 року (арк. с. 18-21) і за ним рахується заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 42 406,00 грн.

Позивачем 15.04.2014 року було направлено на адресу замовника претензію від 10.04.2014 року за вих. № 151 про сплату боргу за договором у сумі 42 406,00 грн. Вказана претензія була отримана відповідачем 05.05.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. с.23-24), але залишена без відповіді та виконання з боку відповідача.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 78 618,63 грн. боргу за договором підряду №5 від 02.10.2013 року, який складається з: 42406,00 грн. основного боргу, 2 719,30 грн. 3% річних за період з 04.11.2013 року по 16.12.2015 року та 33493,33 грн. інфляційних за період з 04.11.2013 року по 16.12.2015 року.

При вирішенні справи суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

З аналізу ст. ст. 837 та 875 Цивільного кодексу України вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, строк остаточної оплати виконаних підрядних робіт сторони в договорі не визначили.

Вимога про оплату виконаних підрядних робіт у сумі 42 406,00 грн. була направлена позивачем на адресу відповідача 15.04.2014 року за вих. № 151 (арк. с.23-24).

На момент пред'явлення позову та розгляду справи, відповідач свої зобов'язання за договором в частині оплати виконаних робіт виконав лише частково в сумі 34100,00 грн., зобовязання в частині оплати в сумі 42406,00 грн. відповідачем не виконані.

Факт виконання позивачем підрядних робіт відповідачу на загальну суму 76506,00 грн. підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим їх печатками актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року на суму 76506,00 грн. (арк. с.15-17).

Отже, відповідач, підписавши договір підряду №5 від 02.10.2013 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року, взяв на себе зобов'язання з оплати виконаних робіт.

Крім того, в матеріалах справи є підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків сторін станом на 18.02.2014 року ( арк. с. 22), за яким сума боргу відповідача на той час становила 42406,00 грн., який відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України приймається до уваги судом не лише в якості доказу проведення та відображення сторонами певних господарських операцій, а й доказом на підтвердження фактичного виконання підрядних робіт та наявності у відповідача боргу в означеній сумі. При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що акт звірки за своєю правовою природою є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Між тим, акт звірки має складатись виключно на підставі даних бухгалтерського обліку і первинних документів.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 42406,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних в сумі 2 719,30 грн. за період з 04.11.2013 року по 16.12.2015 року та інфляційні в сумі 33493,33 грн. за період з 04.11.2013 року по 16.12.2015 року.

В частині стягнення 3% річних та інфляційних суд задовольняє позовні вимоги частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимога про сплату боргу за виконані підрядні роботи за договором підряду №5 від 02.10.2013 року надіслана позивачем 15.04.2014 року та отримана відповідачем 05.05.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. с. 23-24), то з урахуванням приписів статті 530 ЦК України, обов'язок про сплату боргу за виконані підрядні роботи за договором підряду №5 від 02.10.2013 року у відповідача виник лише з 05.05.2014 року. Судом було здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятору "Ліга: ОСОБА_2 " з яких стягненню підлягають 2032,00 гривень 3% річних та 28920,89 гривень інфляційних .

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 42406,00грн. основного боргу, 2032,00 грн. 3% річних та 28920,89 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" (вул. Гайового, 30, м. Полтава, Полтавська область,36030, ідентифікаційний код 13962568) на користь Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (вул. Куйбишева,22-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 32017261) 42406,00 грн. основного боргу, 2032,00 грн. 3% річних, 28920,89 грн. інфляційних, 1136,51 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.03.2016 р.

Суддя Тимощенко О.М.