ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.02.2016 Справа № 905/3471/15 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини"
до За участю третьої особи1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача За участю третьої особи2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Красноармійськвугілля" Управління Державної казначейської служби України у м. Димитрові Донецької області. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

про стягнення 22745162,71грн.
Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник за дов.;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи1 : не зявився;

від третьої особи2 : не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гірничі машини" до Державного підприємства "Красноармійськвугілля" про стягнення заборгованості у розмірі 22745162,71грн., у тому числі основний боргу у розмірі 22418980,00 грн., 3% річних у розмірі 326182,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №484/31-12п від 12.11.2012 щодо здійснення оплати вартості отриманого товару.

Ухвалами суду від 11.12.2015 та 26.01.2016 до участі у справі залучено третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача, Управління Державної казначейської служби України у м. Димитрові Донецької області та Міністерство енергетики ту вугільної промисловості України.

Управління державної казначейської служби зобовязано надати: належні докази на підтвердження затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань на рахунок Державного підприємства "Красноармійськвугілля" (32087941) на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №484/31-12п від 12.11.2012; належні докази на підтвердження обліку бюджетної заборгованості Державного підприємства "Красноармійськвугілля" (32087941) перед позивачем з листопада 2012 по теперішній час на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №484/31-12п від 12.11.2012;належні докази регістрації договору про закупівлю товарів за державні кошти №484/31-12п від 12.11.2012 в органах Державної казначейської служби України.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості зобовязано надати: докази, на підставі яких 31.03.2014 знято з обліку бюджетне зобовязання та бюджетні фінансові зобов"язання по договору №484/31-12п від 12.11.2012; докази на підтвердження затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань на рахунок Державного підприємства "Красноармійськвугілля" на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №484/31-12п від 12.11.2012; письмові пояснення з посиланням на норми чинного законодавства щодо зняття бюджетної кредиторської заборгованості Державного підприємства "Красноармійськвугілля" перед позивачем з листопада 2012 по теперішній час на виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти №484/31-12п від 12.11.2012 з обліку в органах Державного казначейства.

Розгляд справи неодноразово відкладався у звязку з необхідністю витребування додаткових документів та забезпечення відповідача та третіх осіб доступу до правосуддя.

Ухвалою суду від 26.01.2016 за клопотанням позивача з метою надання додаткових доказів строк, строк розгляду справи продовжено до 25.02.2016.

У судовому засіданні 23.02.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

На підтвердження позовних вимог, позивач надав належним чином завірені копії: договору №484/31-12п від 12.11.2012, специфікації до нього, вимоги про сплату вартості поставленого обладнання б/н від 18.05.2015, лист відповідача від 15.10.2015 № 1-35 про визнання боргу, накладних № 283712К від 28.12.12 на суму 3393956,00 грн., №283812К від 28.12.12 на суму 6789682,00 грн., № 283912К 28.12.12 на суму 964973,00 грн., №284012К від 28.12.12 на суму 781761,00 грн., №284112К від 28.12.12 на суму 264484,00 грн., №284212К від 28.12.12 на суму 477744,00 грн., №284312К від 28.12.12 на суму 76700,00 грн., №284412К від 28.12.12 на суму 43724,00 грн., №284512К від 28.12.12 на суму 55576,00 грн., №284612К від 28.12.12 на суму 96408,00 грн., №284712К від 28.12.12 на суму 2425526,00 грн., №284812К від 28.12.2012 на суму 530535,00 грн, №285012К від 28.12.2012 на суму 705620,00 грн., №285112 від 28.12.12 на суму 1086572,00 грн., №285212К від 28.12.12 на суму 438834,00 грн.,№285312К від 28.12.12 на суму 1555598,00 грн., №285412К від 28.12.12 на суму 1279121,00 грн., №285512К від 28.12.12 на суму 368143,00 грн., №285612К від 28.12.12 на суму 1084023,00 грн. довіреностей на отримання товаро-матеріальних цінностей №№501,502,503,504505,506,507,508 від 25.12.2015, рахунків фактур № 283712К від 28.12.12 на суму 3393956,00 грн., №283812К від 28.12.12 на суму 6789682,00 грн., № 283912К 28.12.12 на суму 964973,00 грн., №284012К від 28.12.12 на суму 781761,00 грн., №284112К від 28.12.12 на суму 264484,00 грн., №284212К від 28.12.12 на суму 477744,00 грн., №284312К від 28.12.12 на суму 76700,00 грн., №284412К від 28.12.12 на суму 43724,00 грн., №284512К від 28.12.12 на суму 55576,00 грн., №284612К від 28.12.12 на суму 96408,00 грн., №284712К від 28.12.12 на суму 2425526,00 грн., №284812К від 28.12.2012 на суму 530535,00 грн, №285012К від 28.12.2012 на суму 705620,00 грн., №285112 від 28.12.12 на суму 1086572,00 грн., №285212К від 28.12.12 на суму 438834,00 грн.,№285312К від 28.12.12 на суму 1555598,00 грн., №285412К від 28.12.12 на суму 1279121,00 грн., №285512К від 28.12.12 на суму 368143,00 грн., №285612К від 28.12.12 на суму 1084023,00 грн.

Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами. Клопотання судом задоволено.

Крім того, відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він визнає заявлену до стягнення суму основної заборгованості за договором у розмірі 22418980,00 грн. та не погоджується з заявленою до стягнення сумою 3% річних. За розрахунком відповідача відповідна сума складає 326150,09 грн.

Третя особа1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, явку представника у судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду, надіслала клопотання про розгляд справи без участі її представника та клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволені.

Третя особа 2 без самостійних вимог на стороні відповідача явку представника у судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду надіслала письмові пояснення по суті позовних вимог, які долучені до матеріалів справи.

Представник позивача клопотань щодо фіксації судового процесу не заявляв, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали та відзив відповідача, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

12.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» (постачальник, позивач) та Державним підприємством «Красноармійськвугілля» (замовник, покупець, відповідач) підписаний договір №484/31-12п про закупівлю товарів за державні кошти.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобовязується у 2012 році поставити замовникові товари, зазначені в специфікації, а покупець - оплатити і прийняти такі товари.

18.12.2015 сторонами підписана специфікація до договору, згідно якої сторони погодили асортимент, кількість та ціну товару.

Обсяг закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.3 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом 100% попередньої оплати узгодженої партії товару згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 №1404 «Питання попередньої оплати товарів, робіт, послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», та згідно п.2 ст.40 Закону України від 01.06.2010 №2289-VI «Про здійснення державних закупівель», яка здійснюється на підставі рахунку оплати товару у термін по 31.12.2012 у разі отримання листа-погодження від головного розпорядника коштів- Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Постачальник протягом 90 днів з дня надходження коштів як попередньої оплати підтверджує їх виконання згідно з актом приймання-передачі товару про використання коштів за призначенням.

Формою оплати за умовами договору є безготівковий розрахунок, джерелом фінансування кошти державного бюджету.

Відповідно до п.5.1. Договору строк поставки товарів протягом 90 календарних днів з моменту отримання 100% передплати, але не пізніше 31.12.2012. Постачання партії товару здійснюється за умовами повної оплати вартості товару до моменту постачання.

Умови поставки: DDP (згідно правил ІНКОТЕРМС-2000). (п.5.3 договору).

За умовами п.6.4.2 договору постачальник має право на дострокову поставку товару за письмовим погодженням з покупцем.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторін і діє до 31.12.2012, а в частині виконання зобовязання - до повного і належного їх виконання (п.10.1 Договору).

Відповідно до матеріалів справи, позивач здійснив поставку відповідачу машин та устаткування для добувної промисловості загальною вартістю 22418980,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином засвідченими копіями накладних № 283712К від 28.12.12 на суму 3393956,00 грн., №283812К від 28.12.12 на суму 6789682,00 грн., № 283912К 28.12.12 на суму 964973,00 грн., №284012К від 28.12.12 на суму 781761,00 грн., №284112К від 28.12.12 на суму 264484,00 грн., №284212К від 28.12.12 на суму 477744,00 грн., №284312К від 28.12.12 на суму 76700,00 грн., №284412К від 28.12.12 на суму 43724,00 грн., №284512К від 28.12.12 на суму 55576,00 грн., №284612К від 28.12.12 на суму 96408,00 грн., №284712К від 28.12.12 на суму 2425526,00 грн., №284812К від 28.12.2012 на суму 530535,00 грн, №285012К від 28.12.2012 на суму 705620,00 грн., №285112 від 28.12.12 на суму 1086572,00 грн., №285212К від 28.12.12 на суму 438834,00 грн.,№285312К від 28.12.12 на суму 1555598,00 грн., №285412К від 28.12.12 на суму 1279121,00 грн., №285512К від 28.12.12 на суму 368143,00 грн., №285612К від 28.12.12 на суму 1084023,00 грн.

Відповідач вищезазначений товар отримав, про що свідчить підпис представника останнього, який діяв на підставі довіреностей №№501,502,503,504505,506,507,508 від 25.12.2015.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується передача позивачем та отримання відповідачем товару по вищевказаним видатковим накладним.

В якості підстави поставки, у видаткових накладних та у довіреностях на отримання товаро-матеріальних цінностей, сторонами зазначено договір №484/31-12п від 12.11.2012.

Спору щодо підстав поставки та факту поставки товару позивачем та отримання його відповідачем між сторонами не має, про що також свідчить відзив відповідача.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату вартості отриманого товару, а саме: № 283712К від 28.12.12 на суму 3393956,00 грн., №283812К від 28.12.12 на суму 6789682,00 грн., № 283912К 28.12.12 на суму 964973,00 грн., №284012К від 28.12.12 на суму 781761,00 грн., №284112К від 28.12.12 на суму 264484,00 грн., №284212К від 28.12.12 на суму 477744,00 грн., №284312К від 28.12.12 на суму 76700,00 грн., №284412К від 28.12.12 на суму 43724,00 грн., №284512К від 28.12.12 на суму 55576,00 грн., №284612К від 28.12.12 на суму 96408,00 грн., №284712К від 28.12.12 на суму 2425526,00 грн., №284812К від 28.12.2012 на суму 530535,00 грн, №285012К від 28.12.2012 на суму 705620,00 грн., №285112 від 28.12.12 на суму 1086572,00 грн., №285212К від 28.12.12 на суму 438834,00 грн.,№285312К від 28.12.12 на суму 1555598,00 грн., №285412К від 28.12.12 на суму 1279121,00 грн., №285512К від 28.12.12 на суму 368143,00 грн., №285612К від 28.12.12 на суму 1084023,00 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідач оплату вартості отриманого товару за вищезазначеними накладними та наданими на сплату рахунками не здійснив, що також підтверджує відповідач у відзиві на позов.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2016 підтвердив факт відсутності перерахування коштів на виконання умов договору. Інших доказів матеріали справи не містять.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що умовами договору, сторонами погоджено, що розрахунки за товар здійснюються покупцем на умовах 100% попередньої оплати . Разом з тим, відповідно до п. 5.1 договору постачальник взяв на себе зобовязання здійснити поставку обладнання до 31.12.2012. Отже, позивач, не отримавши попередню оплату погодженої вартості товару, здійснив поставку товару, який, в свою чергу, відповідачем був прийнятий.

Відповідно до ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 Цивільного кодексу України у.

Згідно з ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Отже, внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобовязань та ст. 692 Цивільного кодексу України обовязок відповідача в повному обсязі оплатити поставлений товар за вищевказаними видатковими накладними виник з дати отримання товару.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі № 904/4451/13 та постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014 у справі № 904/4451/13.

Відповідачем виписані довіреності на отримання товару від позивача на отримання товарно-матеріальних цінностей за Договором №484/31-12п, що свідчить про наявність письмового погодження на дострокову поставку товару.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не здійснено розрахунок за поставлений товар позивачем.

Згідно з наданими Державною казначейською службою України письмовими поясненнями, ДП «Красноармійськвугілля» були відкриті асигнування спеціального фонду державного бюджету по КПКВ 1101200 «Державна підтримка будівництва» вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств» у сумі 32486980,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки реєстрів бюджетних зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів №12 та №8 від 31.03.2014, а в подальшому зняті .Таким чином, згідно з відповіді Державного казначейства України, станом на 18.02.2016 заборгованості в Управлінні за ДП «Красноармійськвугілля» не обліковується.

На виконання вимог ухвали суду щодо підтвердження надходження бюджетних асигнувань на рахунок ДП «Красноармійськвугілля» Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, як головний розпорядник коштів, повідомило про наступне: відповідно до плану асигнувань загального фонду держбюджету на 2012 рік за бюджетною програмою КПКВ 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств» ДП «Красноармійськвугілля» були передбачені планові показники у сумі 42787000,00грн., в тому числі за напрямками фінансування на технічне переоснащення вугледобувних підприємств 32487000,00 грн. Станом на 01.01.2013 за КПКВ 1101200 ДП «Красноармійськвугілля» фінансування не здійснювалось.

Щодо відсутності реєстрації бюджетної зобовзань за спірним договором станом на теперішній час, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 46 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, розпорядники бюджетних коштів мають право брати бюджетні зобов'язання щодо видатків бюджету або надання кредитів з бюджету відповідно до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджету та плану спеціального фонду виходячи з потреби у забезпеченні здійснення пріоритетних заходів та з урахуванням платежів, необхідних для погашення зобов'язань минулих періодів, узятих на облік органами Казначейства, якщо інше не передбачено законодавством; обсяг бюджетних зобов'язань, узятих установою протягом бюджетного періоду, повинен забезпечити зменшення рівня заборгованості за бюджетними зобов'язаннями минулих періодів та недопущення виникнення заборгованості за бюджетними зобов'язаннями у поточному році.

Таким чином, законодавством України передбачено, що зобовязання минулих періодів повинні здійснюватися в першу чергу, вони мають пріоритетне значення.

Згідно з п. 2.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 №309, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства.

Бюджетні зобов'язання та бюджетні фінансові зобов'язання розпорядників бюджетних коштів обліковуються органами Казначейства в бухгалтерському обліку виконання бюджетів та відображаються у звітності про виконання бюджетів.

У відповідності з ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України.

Відповідно до п.2.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України від 02.03.2012 №309 у міру прийняття рішень розпорядником бюджетних коштів про оплату бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань, які були зареєстровані в органах Казначейства та залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду, органами Казначейства такі зобов'язання відображаються в обліку у поточному бюджетному періоді на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань і відповідних підтвердних документів.

Бюджетні фінансові зобов'язання за загальним фондом, які залишились не оплаченими на кінець минулого бюджетного періоду (бюджетна кредиторська заборгованість) та обліковуються органами Казначейства за бюджетними програмами, за якими відсутні бюджетні асигнування або обсяг бюджетної кредиторської заборгованості перевищує бюджетні асигнування відповідно до встановлених законом про Державний бюджет України на поточний бюджетний період та/або переданих в установленому порядку бюджетних призначень, відображаються в обліку органами Казначейства у поточному бюджетному періоді після прийняття рішення головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом) щодо визначення бюджетної програми за загальним та/або спеціальним фондами, в межах бюджетних асигнувань якої будуть оплачені бюджетні фінансові зобов'язання, на підставі поданого розпорядником бюджетних коштів Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань і відповідних підтвердних документів.

Бюджетне зобовязання щодо оплати поставки по спірному договору виникло у 2012 році, оскільки поставка у повному обсязі була здійснена у грудні 2012 року.

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України відповідач у грудні 2012 року прийняв до сплати та зареєстрував в Управлінні Державної казначейської служби України фінансове зобовязання відповідача за договором№484/31-12п, а Казначейством взято на облік вказане зобовязання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Доказів надання документів для перереєстрації заборгованості в 2014, 2015 роках та відповідне повернення цих документів у звязку з відсутністю фінансування, відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором №484/31-12п і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі органів Казначейства України.

З метою отримання оплати заборгованості позивач направив на адресу відповідача вимогу від 18.05.2015, в якій запропонував сплатити вартість отриманого устаткування за договором №484/31-12п від 12.11.2012 протягом семи днів з моменту її отримання. Підпис уповноваженої особи в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення свідчить про отримання відповідачем листа 27.05.2015.

Однак, відповідач вимоги звернення позивача щодо оплати отриманого товару не виконав, доказів на спростування останнього не надав.

В матеріалах справи міститься лист відповідача №1-335 від 15.10.2015 на пропозицію позивача від 21.09.2015 щодо розгляду альтернативних способів погашення заборгованості шляхом поставки вугільної продукції, в якому відповідач визнає суму заборгованості за поставлений товар у повному обсязі, але у звязку з важким фінансовим становищем не має можливості здійснити оплату отриманого товару.

Таким чином, з урахуванням вищевстановленого факту поставки позивачем товару та отримання його відповідачем, визнання відповідачем основної заборгованості, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення основної суми боргу за договором у розмірі 22418980,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 04.06.2015 по 27.11.2015 у розмірі 326182,71 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних, суд визнає його арифметично не вірним.

За розрахунком суду та наданому у відзиві відповідача розрахунку, розмір 3% річних складає 326150,09 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам .

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Красноармійськвугілля" (85320, Донецька обл., м.Димитров, вул. Ватутіна,1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» (юридична адреса: 83047, м.Донецьк, вул. Елеваторна, 1, код ЄДРОПОУ 30202875, адреса для листування: 01015, м. Київ, а/с №79) заборгованість у розмірі 22418980 (двадцять два мільйони чотириста вісімнадцять тисяч девятсот вісімдесят ) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 326150 (триста двадцять шість тисяч сто пятдесят) грн. 09 коп., та судовий збір у розмірі 182699 (сто вісімдесят дві тисячі шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 74 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 29.02.2016

Суддя Д.М. Огороднік