ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.2016 Справа № 920/1472/15
Господарський суд Сумської області у складі суддів: головуючий суддя Зражевський Ю.О., судді - Костенко Л.А., Моїсеєнко В.М., розглянувши матеріали справи № 920/1472/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі

уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк -

ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВТД Університетська

книга, м. Суми

про стягнення 96 520,73 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 12.02.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 01.01.2016

за участю секретаря судового засідання Г.В. Завалій

У судовому засіданні 17.02.2016 оголошувалась перерва до 02.03.2016 до 11 год. 30 хвил.

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за Договором кредиту № КЮ-2017933 від 27.11.2013 року в розмірі 96520,73 звернути стягнення за іпотечним договором № 5057 від 27.11.2013 року, шляхом визнання за ПАТ Дельта Банк права власності на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 78,5 кв. м., що розташована за адресою: 40000, Україна, Сумська обл., м. Суми, вул. Комсомольська, буд. 27, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 4953. Визнати право власності за Публічним акціонерним товариством Дельта Банк наступне майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 78,5 кв. м., що розташована за адресою: 40000, Україна, Сумська обл., м. Суми, вул. Комсомольська, буд. 27, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 4953.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 15.10.2015 позовних вимог не визнавав, посилаючись на те, що позивач в порушення приписів, передбачених ст.. 35 Закону України «Про іпотеку» не надсилав на адресу відповідача письмової вимоги про усунення порушення, а тому право позивача у розумінні зазначеного Закону не є порушеним, а вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними та незаконними.

18.11.2015 від представника відповідача до господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень, що підтверджують погашення заборгованості Договору кредиту.

У судове засідання 08.12.2015 представником позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи Звіту про незалежну оцінку майна на нежиле приміщення загальною площею 78,5 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул.. Комсомольська, буд. 27 та належить ТОВ «ВТД «Університетська книга», а також Рецензію на звіт про незалежну оцінку зазначеного нежилого приміщення.

У судове за сідання 20.01.2016 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказу направлення претензії відповідача та копію листа-вимог до ТОВ «ВДТ Університетська книга».

У відзиві на позовну заяву №б/н від 20.01.2016 відповідач позовних вимог не визнавав, посилаючись на те, що станом на 22.09.2015 погасив всю прострочену заборгованість за кредитом, починаючи з жовтня 2015 року відповідач своєчасно вносив платежі відповідно до графіку по кредитному договору. Таким чином відповідач не має перед позивачем простроченої заборгованості. На даний час кредитний договір не розірваний (припинений), поточна заборгованість по кредиту складає 45823,42 грн., що підтверджує виписка з журналу-ордеру за рахунком 601 Короткострокові кредити банків в національній валюті. Отже, на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні обєктивні дані про те, що порушення відповідачем основного зобовязання завдає збитків іпотекодержателю та змінює обсяг його прав, а поточна заборгованість в розмірі 45823,42 грн. не співмірна з вартістю іпотечного майна.

16.02.2016 представником позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжних доручень, що підтверджують дострокове виконання відповідачем умов Кредитного договору.

У судовому засіданні представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву №б/н від 20.01.2016

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничо-торговий дім «Університетська книга» був укладений Договір кредиту № КЮ-2017933, за умовами якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позивальник зобовязується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобовязання за цим договором.

Відповідно до п.1.1.1 Договору надання кредиту здійснюється в сумі 165000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 26,99% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 26.11.2016 включно, на умовах визначених цим Договором.

Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, рівними частинами, до 10 числа кожного місяця, в сумі 4583,33 грн., починаючи з 10 грудня 2013 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом, визначеним в п.1.1.1 цього Договору. Останній платіж в рахунок погашення кредиту сплачується в розмірі фактичного залишку заборгованості за кредитом (п.1.1.2 Договору).

Відповідно до п 1.1.3 Договору у випадку невиконання позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених п.3.3.16 цього Договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 31,99% річних та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим Договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобовязання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.16 цього Договору.

У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного в п.1.1.1 цього договору, процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 46,99% річних та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим Договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за кредитом (п.1.1.4 Договору).

Нарахуванні процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, та вдень кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом на залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму кредиту) за фактичну кількість днів користування кредитом, методом «факт/факт», тобто для розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці (28,29,30,31) та році (365/366) При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.2.2.1 Договору).

Пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту (частини Кредиту), визначених цим Договором, позичальник сплачує Кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені Договором.

У випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1. 3.3.6. - 3.3.16. цього Договору. Позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2 % від суми кредиту, визначеної п. 1.1.1 цього Договору, за кожний випадок порушення (пункт 4.2 Кредитного договору).

Як зазначає позивач у позові та вбачається з матеріалів справи ПАТ «Дельта Банк» свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в розмірі 165000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 84235996 від 27.11.2013.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов'язання за цим Договором, є подіями, при настанні яких припиняється кредитування кредитором позичальника, а позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує кредитору проценти за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції, для цього кредитор надає під розписку позичальнику або надсилає рекомендованим листом позичальнику відповідну письмову вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений в вимозі, кредитор по закінченню цього терміну має право звернути стягнення_на предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором кредитора, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки/застави, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, та/або пред'явити позов у відношенні позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього Договору, з будь-якого майна позичальника.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив умови користування кредитом, у звязку з чим за останнім станом на 14.08.2015 утворилась заборгованість у розмірі 96 520,73 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 79916,73 грн. (68 750,07 грн. - за строковим кредитом, 11 166,66 грн. за простроченим кредитом), заборгованості по процентам у розмірі 2 721,37 грн. (827,32 грн. за строковими процентами, 1894,05 за простроченими процентами), суми пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 237,11 грн., 167,96 грн. 3% річних, суми пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 549,07 грн., суми трьох процентів річних від прострочених процентів у розмірі 28,49 грн., а також 9 900, 00 грн. штрафу.

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань по Кредитному договору, банком на адресу відповідача був надісланий лист-вимога вих. № 18.2-900 від 28.08.2015 про оплату простроченої заборгованості у розмірі 96520,73 грн., яка виникла станом на 14.08.2015. Факт надсилання зазначеного листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого знаходиться у справі.

У заяві від 04.11.2015 відповідач просив суд припинити провадження у даній справі на підставі п.5 ст. 80 господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що предметом даного спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, який передано в забезпечення виконання зобовязань шляхом укладення Іпотечного договору від 27.11.2013, яким у п.9.1 передбачено, що всі спору за цим Договором вирішується сторонами в процесі переговорів У разі неможливості вирішення спірних питань шляхом переговорів, всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у звязку з ним або випливають з нього (включаючи, але не обмежуючись визнання цього договору недійсним и або дійсним, укладеним або неукладеним вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є вимога, заявлена Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч.ч. 1, 2 ст. З Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно з п. 15 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду (ч. ч. 1, 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до господарського суду Сумської області в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта банк», що, відповідно, до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, є юридичною особою публічного права і здійснює тимчасову адміністрацію та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, за винятком спорів, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство

Таким чином, даний спір, у відповідності до вимог наведеної норми, не може бути розглянутий третейським судом.

Такої ж правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 07.10.2015 у справі № 918/361/15.

Отже, господарський суд приходить до висновку про те, що у звязку з неналежним виконанням відповідача умов Договору кредиту № КЮ-2017933 від 27.11.2013, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог,що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1. ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 вищезазначеного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до положень ст.. 611 цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають наслідки встановлені договором чи законом.

Відповідно до частин 1-3 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій не може бути встановлено договором у відсотковому відношенні від суми невиконаної частини зобовЯзання або у певній , визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відзиві на позовну заяву № б/н від 20.01.2016 відповідач позовних вимог не визнає.

Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості за простроченими процентами у розмірі 1894,05 грн. сплачена позивачем ще до подання позовної заяви до суду, що підтверджується платіжним доручення № 808 від 28.08.2015 (а.с.122).

Отже, заборгованість за простроченими процентами у сумі 1894,05 грн. у відповідача відсутня.

Крім того, матеріали ( розрахунок позивача та подані позивачем платіжні доручення) справи свідчать про те, що станом на 13.02.2015 відповідачем було погашено заборгованість по тілу кредиту на суму 59 999,96 грн. В період з 03.03.2015 по 14.08.2015 відповідачем проводились розрахунки по тілу кредиту на загальну суму 25 093,31 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, тому твердження позивача про те, що сума заборгованості по тілу кредиту у сумі 11 166,66 грн. виникла на 13.02.2015 є необґрунтованими.

Дана сума заборгованості по тілу кредиту виникла станом на 11.08.2015, а тому суд погоджується з розрахунком пені, поданим відповідачем у відзиві №б/н від 20.01.2016 на позовну, відповідно до якого пеня нараховується за період:

з 11.08.2015 по 27.08.2015: (11166,66 грн.* 60%)/365*16 днів=293,70 грн.;

з 28.08.2015 по 21.09.2015: (11166,66 грн.*54%)/365*25 днів=413,01 грн.

Таким чином пеня за прострочення оплати за кредитом становить 706,71 грн.

Також, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву від 20.01.2016, після запровадження 03.03.2015 тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» відповідач втратив будь-яку можливість зв'язатися зі співробітниками банку, щоб надати звітність, передбачену п.3.3.9 Договору кредиту. Всі працівники відповідного відділу Сумської філії ПАТ «Дельта Банк» були звільнені, інформацію щодо інших контактних осіб та/або адреси для надання фінансової звітності надано не було. Відповідач не мав фізичної можливості для надання Кредитору щоквартально, не пізніше 20 числа першого місяця кварталу наступного за звітнім копії бухгалтерського балансу та звіту про фінансові результати. В зв'язку з цим на електрону адресу банку було направлено відповідну звітність 20.04.2015 та 20.07.2015, що підтверджується скріншотом екрану відкритої сторінки електронної пошти ТОВ «ВТД «Університетська книга», яка підтверджує факт відправлення електронною поштою звіту на електронну адресу АТ «Дельта Банк» .

Враховуючи зазначені обставини господарський суд приходить до висновку, що зобовязання з надання кредитору щоквартально бухгалтерського балансу та звіту про фінансові результати виконанні належним чином, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 9900,00 грн. штрафу за кожний випадок порушення п.3.3.9 Договору кредиту є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 22.09.2015 відповідачем платіжними дорученнями № 814 від 03.09.2015 на суму 4000,00 грн., № 828 від 22.09.2015 на суму 11739,43 грн., № 829 від 22.09.2015 на суму 1831,93 грн. повністю погашено прострочену заборгованість за кредитом.

Отже, з огляду на вищевикладене, сума простроченої заборгованості відповідача за Договором кредиту за розрахунком суду становить 2279,55 грн., яка складається з 706,71 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту, 167,96 3% річних від суми простроченого кредиту, 827,32 грн. сума заборгованості по строковим процентам, 549,07 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 28,49 грн. 315 річних від суми прострочених процентів.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з жовтня 2015 року відповідач своєчасно вносив платежі відповідно до графіку по кредитному договору: 09.10.2015 - 4583,33 грн. (тіло кредиту), 09.10.2015 - 1611,82 грн. (відсотки за кредитом), 09.11.2015 - 4583,33 грн.(тіло кредиту), 09.11.2015 - 1392,94 грн. (відсотки за кредитом), 04.12.15 - 4583,33 грн. (тіло кредиту), 04.12.15 - 1250,60 грн. (відсотки за кредитом), 06.01.16 - 4583,33 грн. (тіло кредиту), 06.01.16 - 1176,04 грн. (відсотки за кредитом).

Враховуючи вищезазначені платіжні доручення, поточна заборгованість по кредиту складає 45 823,42 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту № КЮ-2017933 від 27.11.2013 між банком та позичальником був укладений Іпотечний договір №65057 від 27.11.2013, за умовами якого в іпотеку передано нежитлове приміщення, загальною площею 78,5, кв. м, розташоване за адресою: Сумська область, м. Суми, вул.. Комсомольська, буд. 27, яке належить ТОВ «Видавничо-торговий дім «Університетська книга» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 4953.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 37 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та п. 7.1 Іпотечного договору, в якому сторони погодили застереження щодо переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання по кредитному договору в порядку, встановленому в ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 12 вищезазначеного Закону України, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд має право відмовити в задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю й не змінює обсяг його прав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили

Пунктом 4.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" передбачено, що у разі якщо право звернення стягнення на майно пов'язане з невиконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою, судам слід встановлювати загальний розмір вимог кредитора та виходити з того, що обов'язковою передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки є встановлення судом факту невиконання основного зобов'язання.

Невиконання зазначеної передумови відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України „Про іпотеку" є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про визнання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

У згаданій постанові Пленуму Вищого господарського суду України рекомендовано господарським судам також враховувати, що виконання основного зобов'язання виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов'язання.

Як вже встановлено судом вище, на момент розгляду даної справи прострочена заборгованість відповідача по Договору кредиту № КЮ-2017933 від 27.11.2013 становить 2279,55 грн.,

У судовому засіданні 02.03.2016 представник позивача не заперечував щодо незначної суми простроченої заборгованості, що залишилась за відповідачем.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги приписи ч. 1ст. 33 Закону України „Про іпотеку", п. 4.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", а також, враховуючи співрозмірність суми простроченої заборгованості відповідача (2279,55 грн.) зі заставною вартістю предмета іпотеки (702 100 грн., згідно Звіту про незалежну оцінку майна, наданого позивачем) та загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6, ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України), суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення за іпотечним договором № 5057 від 27.11.2013 року, в рахунок чаткового погашення заборгованості за Кредитним договором № КЮ-2017933 шляхом визнання за ПАТ Дельта Банк права власності на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 78,5 кв. м., що розташована за адресою: 40000, Україна, Сумська обл., м. Суми, вул. Комсомольська, буд. 27 є неправомірними, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Відповідно до ч.1 п. 22.ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складене 04.03.2016.

Головуючий суддя ОСОБА_5

судді Л.А. Костенко

ОСОБА_6