ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Справа № 921/352/15-г/17
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І. (доповідач), Бакуліної С.В., Грейц К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015
у справі № 921/352/15-г/17 Господарського суду Тернопільської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доТернопільської міської ради
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство "Східний масив",
третя особа-2,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6
провизнання поновленим і продовженим договору оренди землі,

за участю представників

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи-1: Садова Г.Р. дов. від 18.05.15 № 18-05-15-4;

від третьої особи-2: ОСОБА_6;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 у справі № 921/352/15-г/17 (суддя - Н.О. Андрусик) позовні вимоги задоволено. Визнано поновленим і продовженим договір оренди землі, загальною площею 0,005530 га, по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), раніше укладений між Тернопільською міською радою та ФОП ОСОБА_4 13.08.2012, та зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Тернополі 17.10.2012 за № 00926, на тих самих умовах і на той самий строк, терміном до 06 липня 2016 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 (головуючий суддя - О.В. Зварич, судді - Н.М. Кравчук, М.І. Хабіб) скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 у справі № 921/352/15-г/17. Прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати її залишивши в силі рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 у справі № 921/352/15-г/17.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме: ст. 19 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 27, 35, п. 3 ч. 1 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

18.02.2016 до Вищого господарського суду України від третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу в якому ОСОБА_6 просила касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 - без змін.

18.02.2016 до Вищого господарського суду України від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу в якому ПП "Східний масив" просило залишити постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 без змін, а касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - без задоволення.

19.02.2016 до Вищого господарського суду України від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу в якому Тернопільської міської ради просила залишити в силі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17, а касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.02.2016 розгляд касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 Господарського суду Тернопільської області відкладено на 09.03.2016.

У призначене судове засідання з'явилися представники третіх осіб. Представники позивача та відповідача своїм процесуальним правом на участь у призначеному судовому засіданні не скористалися.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників третіх осіб, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 13.08.2012 між Тернопільською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами п. 1 якого орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 06.07.2012 № 6/22/140 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1.

Пунктами 2 - 5 договору сторони обумовили, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,005530 га, в тому числі - землі, які використовуються в комерційних цілях. На земельній ділянці розташований об'єкт - літня площадка. Об'єкти інфраструктури відсутні. Земельна ділянка передається в оренду разом з об'єктом, зазначеним в п. 3. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 18.07.2012 - 105 003,07 грн. (1 898,79 грн. за 1 кв.м).

Згідно з п. 8 договору його укладено терміном на два роки - до 06.07.2014. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування літньої площадки кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно з п. 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Обов'язковим для діяльності орендаря є обмеження, зокрема, щодо нового будівництва чи реконструкції: проведення капітального ремонту, нове будівництво проводити після отримання відповідних дозволів (п.26 договору).

Пунктом 43 договору сторони передбачили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначений договір оренди землі від 13.08.2012 зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Тернополі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.10.2012 за № 00926.

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду б/н і дати Тернопільська міська рада передала в оренду ФОП ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,005530 га за адресою: АДРЕСА_1, терміном на 2 роки до 06.07.2014 для обслуговування літньої площадки кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Заявою від 29.04.2014 ФОП ОСОБА_4 звернувся до Тернопільської міської ради з проханням надати дозвіл на поновлення договору оренди земельної ділянки площею 0,00553 га для обслуговування приміщення громадського харчування, кафе за адресою: АДРЕСА_1

Листом № 3933/06 від 02.06.2014 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив ФОП ОСОБА_4 про підготовку проекту рішення міської ради "Про поновлення договору оренди землі площею 0,00553 га за адресою АДРЕСА_1 ФО-П ОСОБА_4" на відповідні погодження та розгляд сесії міської ради у встановленому законом порядку.

19.12.2014 ФОП ОСОБА_4 надіслав Тернопільській міській раді лист від 12.12.2014, в якому ФОП ОСОБА_4 вказував, що строк дії договору оренди закінчився 06.07.2014, однак, враховуючи, що він продовжує користуватись земельною ділянкою і протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не отримував листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору, вважає, що у нього виникло право на поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.12.2012 строком на 2 роки. ФОП ОСОБА_4 також запропонував підписати додаткову угоду про продовження строку дії договору, додаючи 2 примірники проекту зазначеної угоди.

Листом від 30.01.2015 № 296/08 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив ФОП ОСОБА_4 про те, що поновлення договору оренди землі відноситься до компетенції сесії міської ради у зв'язку з чим для отримання відповідної адміністративної послуги заявнику слід подати клопотання на ім'я міського голови із відповідним переліком документів, зазначених у п. 2 відповідної інформаційної картки в центрі надання адміністративних послуг.

У зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_4 продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, а Тернопільська міська рада, не підписавши додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення, зволікає з поновленням спірного договору, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання поновленим і продовженим на той самий строк договору оренди землі, укладеного 13.08.2012 між ФОП ОСОБА_4 та Тернопільською міською радою, на тих самих умовах, а саме до 06 липня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано встановлений законом порядок реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк (до закінчення строку дії договору у відповідності до вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та п. 8 договору оренди землі від 13.08.2012). В матеріалах справи відсутні та сторонами не подано доказів, які б підтверджували пред'явлення міською радою заперечень щодо продовження строку дії договору оренди від 13.08.2012 чи вимоги про повернення об'єкта оренди орендодавцю. При цьому, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та належним чином виконує його умови.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та приймаючи нове про відмову в задоволенні позову, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що звертаючись із заявою про продовження терміну дії договору оренди землі від 29.04.2014 фактично позивач змінив істотну умову договору - об'єкт оренди землі, що впливає на інші істотні умови договору оренди землі, оскільки у зазначеній заяві ФОП ОСОБА_4 просив надати дозвіл на поновлення договору оренди земельної ділянки площею 0,00553 га не для обслуговування літньої площадки кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", як було обумовлено в пунктах 3, 15 договору оренди землі від 13.08.2012, а для обслуговування приміщення громадського харчування, кафе за адресою: АДРЕСА_1, що не є тотожним поняттю "обслуговування літньої площадки". Тобто вимога позивача про визнання поновленим і продовженим спірного договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк, не відповідає його заяві від 29.04.2014 з якою він звернувся до Тернопільської міської ради. При цьому, лист позивача від 12.12.2014 з пропозицією підписати додаткову угоду про продовження строку дії спірного договору оренди земельної ділянки був скерований на адресу Тернопільської міської ради з порушенням строків, встановлених п. 8 договору та ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо прийняття Тернопільською міською радою рішення про поновлення терміну дії договору оренди землі від 13.08.2012 в порядку зазначеної статті Закону України "Про оренду землі".

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для визнання продовженим на той самий строк і на тих самих умовах спірного договору оренди землі з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.ч. 1 - 5 вказаної статті).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч.ч. 6 - 10 вказаної статті).

Отже, стаття 33 вказаного закону фактично об'єднує два випадки поновлення договору оренди землі: 1) на підставі ч.ч. 1 - 5; 2) та на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

У першому випадку орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору має переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення. В цьому разі на орендаря покладається обов'язок повідомити листом про такий свій намір орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додати проект додаткової угоди, а на орендодавцеві лежить обов'язок у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), та укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У другому випадку поновлення договору відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. У цьому випадку поновлення дії договору оренди землі відбувається без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення вказаного договору.

Таким чином, норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі" дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку це право повинно бути реалізовано до закінчення дії договору оренди на підставі звернення орендаря, а у другому воно може настати у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, що була передана йому за спірним договором оренди та продовжує сплачувати орендну плату, що підтверджується довідкою Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № 9338/7/19-18-17-01 від 17.03.2015. При цьому відповідачем не було подано доказів, які б свідчили про заперечення міської ради щодо продовження договору оренди від 13.08.2012 на тих самих умовах та на той самий строк, поданих протягом місяця після закінчення строку договору чи пред'явлення вимоги про повернення об'єкта оренди орендодавцю.

Наявність чи відсутність рішення Тернопільської міської ради від 12.06.2014, на яке зробила посилання всупереч норм матеріального права апеляційна інстанція, не є тією обставиною з якою Закон України "Про оренду землі", а саме його частина 6 статті 33 пов'язує неможливість поновлення договору оренди землі. До того ж, вказане рішення мало бути прийнято лише за наслідками розгляду заяви позивача, якою останній, як вважає суд апеляційної інстанції, змінив істотну умову договору, що також не впливає на фактичні обставини справи щодо продовження користування орендованою землею на тих самих умовах, тобто без зміни істотних умов договору.

Отже, посилання господарського суду апеляційної інстанції на невідповідність вимоги позивача про визнання поновленим і продовженим договору оренди землі від 13.12.2012 на тих самих умовах і на той самий строк його заяві від 29.04.2014 про поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування приміщення громадського харчування, кафе за адресою: АДРЕСА_1, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки з заявою від 29.04.2014 ФОП ОСОБА_4 звертався до Тернопільської міської ради з метою реалізації свого преважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відповідно до приписів яких, за наявності заперечень, Тернопільська міська рада мала б прийняти відповідне рішення та надіслати позивачу лист-повідомлення, що, як встановлено місцевим господарським судом, зроблено не було. Разом з тим, як вже зазначалось, факт продовження користування спірною земельною ділянкою за відсутності заперечення іншої сторони протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди є самостійною підставою відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" для поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що і стало, як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Доводи господарського суду апеляційної інстанції про те, що надіслання позивачем на адресу Тернопільської міської ради листа від 12.12.2014 з пропозицією підписати додаткову угоду щодо продовження строку дії договору оренди земельної ділянки від 13.12.2012 з порушенням строків, встановлених п. 8 вказаного договору та ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також про відсутність в матеріалах справи доказів щодо прийняття Тернопільською міською радою рішення про поновлення строку дії оспорюваного договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі", що свідчить про відсутність підстав для визнання поновленим спірного договору є безпідставними, оскільки, як зазначалося вище, поновлення договору оренди землі у разі продовження користування орендарем землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом одного місяця після закінчення строку договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відбувається без прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення. При цьому, вищевказаною статтею Закону України "Про оренду землі" в такому випадку не вимагається від орендаря надіслання до орендодавця листа із повідомленням про бажання продовжити користуватися земельною ділянкою у будь-який строк. Передбачена лише обов'язковість укладення додаткової угоди, зволікання в укладенні якої також може бути предметом оскарження в суді.

Щодо посилання апеляційного господарського суду на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 у справі № 1665/14, зокрема щодо будівництва та реконструкції закладу громадського харчування на земельній ділянці на АДРЕСА_1, яка не була відведена для цієї мети, то колегія суддів вважає їх не належними, оскільки вказані обставини не входять до предмету доказування в даній справі.

Крім того, не встановивши яким чином рішення господарського суду про поновлення спірного договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк може вплинути на права і обов'язки Приватного підприємства "Східний масив" та ОСОБА_6, господарський суд апеляційної інстанції, в порушення норм процесуального права, залучив останніх в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, що також призвело до залучення до матеріалів справи недопустимих доказів, які апеляційна інстанція безпідставно врахувала при прийнятті рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обставини, які намагалися довести треті особи в даній справі, можуть бути предметом дослідження в іншому позовному провадженні.

Таким чином, розглядаючи дану справу, суд апеляційної інстанції, виходячи з встановлених місцевим господарським судом дійсних обставин справи, припустився неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що мало своїм наслідком неправильне вирішення ним спору по суті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 - скасуванню, з залишенням в силі рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 у даній справі.

В силу ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 921/352/15-г/17 скасувати. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 05 травня 2015 року у справі № 921/352/15-г/17 залишити в силі.

Стягнути з Тернопільської міської ради на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 1 461,60 грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Тернопільської області.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Бакуліна

К.В. Грейц