РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/32005/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛНА К"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 146829,80 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Ільїна Д.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛНА К" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) заборгованості за Договором оренди №0910/12 від 09.10.2012 в загальному розмірі 146829,80 грн., в т.ч. 86695,50 грн. - основний борг, 14747,74 грн. - пеня, 2287,34 грн. - 3% річних та 43099,22 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору оренди №0910/12 від 09.10.2012 позивач передав відповідачу в оренду майно, проте відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання з оплати орендних платежів належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2015 порушено провадження у справі №910/32005/15, розгляд справи призначено на 25.01.2016.

25.01.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив з тих підстав, що в орендованому приміщенні ним було зроблено окремі поліпшення. До того ж, між сторонами була досягнута усна домовленість про тимчасове припинення оренди приміщення з 01.04.2014 з метою передачі майна в суборенду.

В судовому засіданні 25.01.2016 відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15.02.2016.

15.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 за клопотанням представника відповідача продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 29.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 29.02.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та письмові пояснення, в яких зазначив, що за умовами договору орендар може переплановувати, вдосконалювати та іншим чино переробляти приміщення з метою його упорядкування, облаштування та пристосування для подальшого використання виключно на підставі затвердженого сторонами Дизайн-проекту. Однак, сторонами такий Дизайн-проект не затверджувався. Безпідставними позивач вважає також посилання ФОП ОСОБА_1 на усну домовленість щодо тимчасового припинення оренди приміщення з 01.04.2014.

У свою чергу представник відповідача в засіданні господарського суду заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛНА К" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди №0910/12, предметом якого є передача орендодавцем в користування орендарю потягом строку оренди, на платній основі, частину площею 153 кв.м. (за текстом - приміщення) належного орендодавцю нежилого приміщення загальною площею 247,6 кв.м., що знаходиться в будівлі за адресою: АДРЕСА_1. План-схема приміщення станом на день укладення цього договору наведена в Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.1 договору).

За умовами п. 2.1 договору строк оренди складає 35 місяців. Строк оренди обчислюється з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі приміщення, за текстом - Акт №1.

Відповідно до п. 2.2 договору орендодавець передає приміщення орендарю, а орендар приймає приміщення від орендодавця за Актом №1 в день укладання нього договору. Вважається, що перед підписанням Акту №1 приміщення сторонами оглянуте, його розмір та стан встановлені, експлуатаційні характеристики і обсяг наявних інженерних мереж визначені. Підписанням Акту №1 орендар засвідчує, що приміщення придатне для цілей з якими буде використовуватись, з всією документацією на приміщення та будівлю частиною якої є приміщення ознайомлений.

Після закінчення строку оренди або у разі дострокового припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві приміщення в останній день строку оренди або дії договору за Актом приймання-передачі приміщення, за текстом - Акт №2, у стані, не гіршому від того, в якому приміщення перебувало на дату підписання Акту №1, враховуючи нормальний знос протягом строку оренди. У випадку проведення орендарем поліпшень об'єкту оренди вважається, що орендар отримав об'єкт оренди в стані, що враховує набуті поліпшення (п. 2.3 договору).

Пунктами 3.2, 3.3 договору сторони погодили, що до орендної плати не входить вартість комунальних послуг (опалення, газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, дезінсекцію, вивіз сміття, тощо (разом надалі - комунальні послуги) та телефонного зв'язку та плату за користування земельною ділянкою на якій знаходиться будівля, частиною якої є приміщення. Комунальні послуги компенсуються орендарем додатково на умовах визначених цим договором. Орендодавець розраховує розмір компенсації вартості комунальних послуг пропорційно займаній орендарем площі, виходячи з вартості фактично спожитих орендарем та (або) обов'язкових для сплати при використанні приміщення комунальних послуг, включаючи санкції (за перевитрати, неналежне користування тощо), на підставі чого виставляє рахунок (рахунки).

Згідно з п. 3.4 договору орендар зобов'язується оплачувати рахунок (рахунки) орендодавця на компенсацію вартості комунальних послуг протягом 7 банківських днів з дня отримання їх орендарем, а саме до 15-го числа поточного місяця за попередній місяць. Рахунки вважаються отриманими, якщо уповноважена орендарем особа поставила свій підпис про прийняття від представника орендодавця (відомості про уповноважену особу орендар надає орендодавцю); через сім діб після відправлення рахунку цінним листом з описом на адресу орендаря вказану в цьому договорі чи окремо вказану орендарем.

Як передбачено в п. 3.5 договору сума компенсації вартості комунальних послуг розраховуються у відповідності до тарифів, встановлених державними органами влади чи органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та/або підприємствами постачальниками послуг відповідно до чинного законодавства України та затрат орендодавця на оплату таких послуг.

Орендна плата за один календарний місяць оренди визначається як сума, в національній валюті України (гривні), та розраховується на день оплати за наступною формулою: Орендна плата = (Орендна ставка (щомісячна) х Площа приміщення х Індекс_КІ) + ПДВ, де: Орендна ставка (щомісячна) - 52,29 грн.; - з моменту закінчення строку оренди і до моменту фактичного звільнення приміщення - 125,44 грн.; Індекс_К1: співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату розрахунку розміру орендної плати, до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату підписання цього договору. На дату підписання договору Індекс_К1 дорівнює 1 (одиниці). Курс національної валюти України до долару США, встановлений НБУ на момент підписання цього договору становить 7,993 грн./1,00 долар США. Індекс К1 не може бути меншим 1. ПДВ - податок на додану вартість, визначений згідно з законодавством України, який на дату укладення цього договору становить 20 відсотків (п. 3.6 договору).

За умовами п. 3.9.1 договору орендна плата за місяці користування приміщенням сплачується - авансовим платежем до 15 календарного дня поточного місяця.

Пунктом 5.2.4 договору сторони передбачили, що орендодавець має право в односторонньому порядку внести зміни в цей договір щодо зменшення строку оренди:

а) в будь-який момент, шляхом направлення на адресу орендаря письмового повідомлення;

б) у випадках порушень орендарем своїх обов'язків. В такому випадку зазначені зміни вступають в дію з моменту, вказаному у відповідному повідомленні орендодавця. Для цілей цього пункту порушенням обов'язків орендарем визначається, зокрема, порушення умов оплати орендної плати визначеної розділом 3 цього договору більш ніж на 5 банківських днів систематично (більш ніж два рази) або більш ніж на 10 банківських днів одноразово. Повідомлення визначені цим пунктом змінюють умови цього договору в односторонньому порядку та не потребують додаткових узгоджень.

Договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, і діє до виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 13.1 договору).

09.10.2012 сторони договору оренди підписали Акт приймання-передачі приміщень, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення загальною площею 153 квадратних метрів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За змістом ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно ч. 5 ст. 762 ЦК України, ч. 3 ст. 285 ГК України та умов п. 6.1.1 договору орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, судом встановлено, що у період з січня 2014 року по серпень 2014 року включно позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату орендних платежів на загальну суму 49600,00 грн., а саме: №В-00000002 від 06.01.2014 на суму 9600,44 грн.; №В-00000013 від 05.05.2014 на суму 10000,00 грн.; №В-00000015 від 05.06.2014 на суму 10000,00 грн.; №В-00000017 від 04.07.2014 на суму 10000,00 грн. та №В00000020 від 05.08.2014 на суму 10000,00 грн.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛНА К" виставлено орендарю рахунки на відшкодування комунальних послуг на загальну суму 37095,06 грн., а саме: №В-00000011 від 04.04.2013 на суму 2673,53 грн.; №В-00000015 від 20.05.2013 на суму 3583,36 грн.; №В-00000018 від 03.06.2013 на суму 3618,02 грн.; №В-00000004 від 17.01.2014 на суму 2399,71 грн.; №В-00000012 від 04.04.2014 на суму 10518,09 грн.; №В-00000022 від 05.08.2014 на суму 12037,02 грн. та №В-00000023 від 01.09.2014 на суму 2265,33 грн.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що рахунки на відшкодування комунальних послуг №В-00000015 від 20.05.2013; №В-00000018 від 03.06.2013; №В-00000004 від 17.01.2014; №В-00000012 від 04.04.2014; №В-00000022 від 05.08.2014 та №В-00000023 від 01.09.2014 були направлені на адресу ФОП ОСОБА_1 цінними листами з описом вкладення.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази виставлення позивачем рахунку-фактури №В-00000011 від 04.04.2013 відповідачу.

Однак, суд зазначає, що відсутність доказів виставлення позивачем вказаного рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку оплатити комунальні послуги, оскільки за своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Платіжні реквізити сторін наведені у самому договорі.

Статтею 212 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Згідно з приписами ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України (постанови Верховного суду України у справі №37/405 від 29.09.2009, Вищого господарського суду України у справі №910/12399/15 від 08.12.2015 та ін.).

У порушення взятих на себе зобов'язань за Договором оренди №0910/12 від 09.10.2012, ФОП ОСОБА_1 плату за оренду та комунальні послуги належним чином не здійснила, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в загальному розмірі 86695,50 грн.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи, що факт порушення ФОП ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної сплати орендних та комунальних платежів підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 86695,50 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 9.3 договору сторони погодили, що у разі затримки сплати орендної плати, інших платежів, більш ніж на п'ять робочих днів орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого зобов'язання за кожний календарний день затримки за весь час затримки.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення з оплати орендних та комунальних платежів, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 14747,74 грн. за період з 01.10.2014 по 01.04.2015.

Як передбачено в ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За договором сторін можливості визначення іншого, ніж зазначений у ч. 6 ст. 232 ГК України, періоду нарахування пені не передбачено, а тому пеня повинна нараховуватись з урахуванням приписів даної норми.

Втім, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за прострочення здійснення оплати за оренду та комунальні платежі з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що суд не має права змінити визначену позивачем дату початку нарахування неустойки, з відповідача підлягає до стягнення 4402,22 грн. пені (по рахунку №В-00000013 від 05.05.2014 - 317,53 грн.; по рахунку №В-00000015 від 05.06.2014 - 547,67 грн.; по рахунку №В-00000017 від 04.07.2014 - 785,48 грн.; по рахунку №В00000020 від 05.08.2014 - 1053,42 грн.; по рахунку №В-00000012 від 04.04.2014 - 108,06 грн.; по рахунку №В-00000022 від 05.08.2014 - 1268,01 грн.; по рахунку №В-00000023 від 01.09.2014 - 322,05 грн.).

Оскільки статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2287,34 грн. та інфляційні втрати в сумі 43099,22 грн. за період з 01.10.2014 по 17.08.2015.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

В той же час, перевіривши наданий Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОЛНА К" розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що він є невірним, оскільки позивачем невірно визначено сукупний індекс інфляції за період з 01.10.2014 по 17.08.2015.

Так, за розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 42063,56 грн. інфляційних втрат (86695,50 грн./100 х 148,51642579 - 86695,50 грн. = 42063,56 грн.), а в решті позовних вимог позивачу належить відмовити.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Доводи ж ФОП ОСОБА_1 щодо зроблених нею окремих поліпшень, судом не приймаються до уваги, оскільки за умовами ст. 778 Цивільного кодексу України наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю лише у разі якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця.

Проте, матеріали справи не містять не лише доказів надання згоди позивача на здійснення поліпшень орендованого майна, а й доказів здійснення відповідачем поліпшень як таких.

Посилання відповідача на те, що між сторонами була досягнута усна домовленість про тимчасове припинення оренди приміщення з 01.04.2014 з метою передачі майна в суборенду, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛНА К" (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, 27-А, ідентифікаційний код 32849696) 86695 (вісімдесят шість тисяч шістсот дев'яносто п'ять) грн. 50 коп. основного боргу, 4402 (чотири тисячі чотириста дві) грн. 22 коп. пені, 2287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 34 коп. 3% річних, 42063 (сорок дві тисячі шістдесят три) грн. 56 коп. інфляційних втрат та 2031 (дві тисячі тридцять одну) грн. 73 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.03.2016

Суддя О.А. Грєхова