ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.02.2016 р. Справа№ 914/2682/15

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта», м. Дрогобич Львівської області,

про відстрочку виконання рішення суду від 29.09.2015 р.

у справі №914/2682/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртранснафта, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта», м. Дрогобич Львівської області,

про стягнення 1 019 132,05 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача (стягувача): ОСОБА_1,

від відповідача (заявника): не зявився.

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.09.2015 р. позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» на користь Публічного акціонерного товариства Укртранснафта 598 082,19 грн. пені, 71 769,86 грн. 3% річних, 349 280,00 грн. інфляційних втрат та 20 382,64 грн. судового збору.

13.10.2015 р. видано наказ на виконання рішення суду від 29.09.2015 р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2015р. залишено без змін рішення суду І інстанції від 29.09.2015р. у справі 914/2682/15.

05.02.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області Товариство з обмеженою відповідальністю «Галнафта» подало заяву про відстрочку виконання рішення у справі №914/2682/15.

Ухвалою суду від 05.02.2016р. розгляд заяви про відстрочку виконання рішення призначено на 15.02.2016р.

Ухвалою суду від 05.02.2016р. розгляд заяви про відстрочку виконання рішення призначено на 15.02.2016р. Ухвалою суду від 15.02.2016р. строк розгляду заяви продовжувався на 15 днів та відкладався на 29.02.2016р. з метою надання сторонам можливості подати додаткові докази.

У судове засідання 29.02.2016р. представник боржника (заявника) не зявився, надіслав на адресу суду електронне повідомлення, у якому повідомив про неможливість уповноваженого представника прибути в судове засідання, просив відкласти розгляд заяви. У попередньому судовому засідання заяву про відстрочку підтримав, просив відстрочити виконання рішення суду на 1 рік. Заяву обґрунтовує важким матеріальним становищем підприємства, у звязку з чим негайне виконання рішення суду може призвести до зупинення діяльності юридичної особи. Крім того, зазначає, що у нього виник значний податковий борг і як наслідок, майже все майно підприємства опинилося в податковій заставі.

Представник позивача (стягувача) у судове засідання 29.02.2016р. зявився, подав заперечення на заяву. Зокрема, зазначив, що важке матеріальне становище відповідача утворилося внаслідок його самостійної господарської діяльності, а не в силу обєктивних обставин. Крім того, повідомив, що відповідачем придбавалося у позивача автомобільне пальне, за яке він отримав кошти. Тобто, на думку позивача, відповідні господарські операції спростовують твердження відповідача про зупинення його господарської діяльності та свідчать про ухилення від виконання рішення суду у цій справі. Наявність податкового боргу у відповідача також не є винятковою обставиною, що дає підстави для відстрочення виконання рішення суду. Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду. Крім того, заперечив проти відкладення розгляду заяви.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду заяви, суд звертає увагу відповідача на те, що визначений законом строк з урахуванням його продовження уже закінчився, а дата судового засідання була узгоджена з представником відповідача у попередньому судовому засіданні. Тому суд розглядає заяву за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши представника позивача, суд вважає подану заяву такою, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходив з наступного.

У статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства передбачено і «обовязковість рішень суду».

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. За ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном і не може бути його позбавлена інакше як в інтересах суспільства. За ст.13 Конвенції кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі.

Невід'ємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захист права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання судового рішення, яке в Україні покладається на державну виконавчу службу та державних виконавців. У своїх рішеннях, в тому числі і щодо України, Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що неможливість отримати виконання рішення становить втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, як це передбачено у першому реченні першого пункту статті 1 Першого протоколу (див. напр. рішення у справі «Заїченко проти України», «Ромашов проти України», «Войтенко проти України», «Рисовський проти України»). У рішенні по справі «ОСОБА_2 проти України» ЄСПЛ зазначив: «Заявниця може вважати себе жертвою порушення її прав, гарантованих Конвенцією, щодо тривалості невиконання рішення, винесеного на її користь».

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення (п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Обгрунтовуючи вимоги за заявою, відповідач подав довідку від 04.02.2015р. №20 за підписом директора ТОВ Галнафта про те, що товариство закінчило 2015р. зі збитками. Однак така довідка не є належним доказом, що підтверджує дійсний фінансовий стан відповідача. Суд звертає увагу на те, що відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів. Ухвалами від 04.02.2016р. та від 15.02.2016р. зобовязував відповідача надати такі документи, однак він їх не подав. Також, як на підставу для відстрочки виконання рішення суду заявник посилається на ту обставину, що у товариства наявний податковий борг з ПДВ в сумі 93 741 434,12 грн., і як наслідок майже все майно підприємства опинилось в податковій заставі. В обґрунтування даної обставини заявником долучено копію податкової декларації, лист Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції про наявність податкового боргу та податкову вимогу.Однак дана обставина також не є винятковою в розумінні ст. 121 ГПК України та не може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки наявність такої заборгованості не може свідчити про відсутність у відповідача коштів для погашення заборгованості безпосередньо перед позивачем.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності обставин виняткового характеру, передбачених ст. 121 ГПК України, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2015р. у справі №914/2682/15.

Суддя Яворський Б.І.