ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.16р. Справа № 904/10890/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м. Київ

до Приватного підприємства "Кірасир 2", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 132529 грн 50 коп.

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 8178 від 14.10.2015;

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність від 14.01.2016.

СУТЬ СПОРУ:

19.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Кірасир 2" (далі - відповідач) з вимогами стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 132 529,50 грн, які за своєю правовою природою є збитками у вигляді вартості вкрадених речей через неналежне виконання відповідачем функцій з охорони майна за договором № ВБ-906 про надання охоронних послуг від 06.02.2014.

Відповідачем 13.01.2016 надано відзив на позов, в якому він проти позову заперечив, посилаючись на те, що його працівник належним чином виконував обов'язки з охорони об'єкта та своєчасно викликав працівників міліції, також вказує, що позивач не надав документи на підтвердження наявності у нього такої кількості акумуляторів.

На виконання вимог ухвали суду від Самарського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області надано інформацію на підтвердження того, що за фактом крадіжки майна ТОВ "Укравтозапчастина" відкрито кримінальне провадження № 0001665, яке внесено до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України. На даний час слідство ще не завершено.

Ухвалою суду від 09.02.2016 розгляд справи продовжено на 15 днів до 08.03.2016 включно.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29.02.2016 оголошено перерву до 01.03.2016 та з 01.03.2016 - до 02.03.2016.

29.02.2016 відповідач подав клопотання про призначення економічної експертизи.

Представник позивача заперечив проти задоволення цього клопотання.

Суд відхиляє це клопотання, оскільки поставлені питання не потребують спеціальних знань і можуть бути встановлені в судовому засіданні.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (далі позивач, замовник) та приватним підприємством "Кірасир 2" (далі відповідач, охорона) було укладено договір про надання охоронних послуг № ВБ-906 (далі договір), за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а охорона бере на себе зобов'язання забезпечити

схоронність приміщень та майна замовника на об'єктах, вказаних у дислокації (додаток № 1) до договору (далі - об'єкт). Послуги будуть надаватися працівниками охорони підготовленими з питань охорони об'єктів (територій), організацій, офісних приміщень та іншої власності. Працівники охорони будуть забезпечені форменим одягом та засобами активного захисту за рахунок охорони. Працівники охорони про умови несення служби проінструктовані.

Згідно дислокації до договору охоронюваний об'єкт знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 26-А.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що охорона об'єкту здійснюється у дні і години, вказані у дислокації, згідно "Інструкції по несенню служби на постах на об'єкті" (додаток № 2 до договору).

Охорона зобов'язана забезпечувати охорону товарно-матеріальних цінностей та майна замовника, прийнятих під охорону, від розкрадання і не допускати проникнення сторонніх осіб на об'єкт, що охороняється (п. 3.2 договору).

Відповідно до пп. 5.1.1 п.5.1 договору охорона несе повну матеріальну відповідальність за збитки, спричиненні внаслідок неналежного виконання нею своїх зобов'язань: заподіяні розкраданням товарно-матеріальних цінностей під час знаходження об'єкту під охороною, здійснене шляхом крадіжки, грабежу, розбійного нападу, в результаті незабезпечення належної охорони або внаслідок невиконання охороною встановленого на об'єкті порядку вивезення (винесення) товарно-матеріальних цінностей.

Відшкодування замовнику заподіяних збитків здійснюється охороною на підставі відповідних документів і розрахунків вартості вкрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, складених за участю охорони або без такої в разі не прибуття представників охорони, та звіреними з бухгалтерськими даними замовника. До збитків, що підлягають відшкодуванню, включається вартість викраденого або знищеного майна, розмір зниження у ціні пошкоджених товарно-матеріальних цінностей або витрати, проведені на відновлення пошкодженого майна (п.5.4 договору).

Пунктом 9.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом одного року. У випадку, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про свій намір його розірвати, то цей договір вважається продовженим на умовах цього договору ще на один рік.

Прийняття об'єкту відповідачем під охорону у вказаний час підтверджено додатком № 1 до договору.

В ніч з 14 на 15 жовтня 2015 року невідомими особами на охоронюваному об'єкті скоєна крадіжка належних позивачу акумуляторних батарей. За даними позивача вартість вкрадених батарей складає 132 529, 50 грн, що підтверджується розрахунком, здійсненим на підставі відомості фактичного зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (за напрямком АКБ) та їх порівняння з даними бухгалтерського обліку, підписаного обома сторонами.

За фактом крадіжки майна ТОВ "Укравтозапчастина" Самарським відділенням поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0001665, яке внесено до ЄРДР за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Слідство за яким триває.

02.11.2015 позивачем було направлено претензію відповідачу з вимогою сплатити суму збитків у розмірі 132 529,50 грн.

18.11.2015 відповідач відмовив в задоволені претензії, посилаючись на п. 6.1.3. договору, яким охорона звільняється від відповідальності за майнові збитки, спричинені замовнику шляхом розбійного чи бандитського нападу із застосуванням вогнепальної зброї, якщо сили охорони виявляться недостатніми для відбиття нападу.

Понесені позивачем збитки у сумі 132 529,50 грн в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору та відмова відповідача у їх відшкодуванні і стали підставою для звернення ТОВ "Укравтозапчастина" до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Факт понесення позивачем збитків в результаті кримінального злочину не оспорено та підтверджено матеріалами справи.

Відповідач в своєму відзиві стверджує, що позовні вимоги пред'явлені до нього стосовно відшкодування понесених позивачем збитків є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ним повністю виконані умови пунктів 5.2. договору та 1.5. додатку № 2 до договору.

За умовами п.5.2 договору про факт порушення цілісності приміщень, та об'єктів згідно п.п. 5.1.4. що охороняються, пошкодження майна замовника, охорона повідомляє в чергову частину територіального органу внутрішніх справ і замовнику або його представнику. До прибуття замовника або його представника та представників правоохоронних органів, охорона забезпечує недоторканість місця події.

Аналогічні положення, на які посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції щодо обов'язків охорони передбачені п. 1.5. Інструкції по несенню служби на постах на об'єкті ТОВ "Укравтозапчастина", що є додатком № 2 до договору, за якими у випадку виявлення фактів вчинення протиправних дій щодо об'єкта замовника охоронник зобов'язаний негайно сповістити про це представника замовника та, при необхідності, орган внутрішніх справ за місцезнаходженням об'єкта охорони, та вживати заходів щодо недопущення сторонніх осіб на місце події до прибуття представників замовника та органу внутрішніх справ.

Проте, відповідно до предмету договору відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити схоронність приміщень та майна позивача на об'єктах, вказаних у договорі, а не тільки повідомити правоохоронні органи та замовника про скоєння на його території злочину.

Розділом 3 договору встановлені обов'язки охорони по схоронності товарно-матеріальних цінностей та майн замовника на об'єктах, прийнятих під охорону, від розкрадання і не допускати проникнення сторонніх осіб на об'єкт, що охороняється.

Статтею 13 Закону України "Про охоронну діяльність" передбачено, що персонал охорони під час виконання функціональних обов'язків зобов'язаний забезпечувати цілісність об'єктів охорони та недоторканність майна, що на них зберігається.

Відповідно до п.3.6. договору відповідач повинен був самостійно забезпечити потрібну кількість персоналу для виконання своїх функцій за договором.

Розділом 5 договору сторонами узгоджена відповідальність охорони за невиконання умов договору та визначено порядок компенсації збитків у випадку настання визначених подій, в тому числі і крадіжки. Так, в пункті 5.3 договору зазначено, що при наявності письмової заяви замовника про заподіяні збитки відповідальні представники охорони зобов'язані брати участь у визначенні розміру цих збитків та в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути проведене терміново по прибутті працівників сторін на місце події. У разі нез'явлення представника охорони для зняття залишків товарно-матеріальних цінностей протягом однієї доби з моменту отримання охороною повідомлення, зняття залишків матеріальних цінностей проводиться замовником без участі представника охорони.

В день вчинення крадіжки позивач листом від 15.10.2015 повідомив відповідача про необхідність забезпечити 15.10.2015 о 10.00 год. присутність свого представника при проведенні інвентаризації майна у зв'язку із скоєнням крадіжки. Лист отриманий особисто директором підприємства відповідача. Того ж дня складено відомість фактичного зняття залишків товарно-матеріальних цінностей в філії ТОВ "Укравтозапчастина" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 26А, в якій відображено недостачу 83 акумуляторних батарей різних видів. Відомість підписана директором відповідача ОСОБА_3 без будь-яких зауважень. Також 15.10.2015 складено розрахунок розміру заподіяних товариству з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" збитків внаслідок викрадення 83 акумуляторних батарей на суму 132 529,50 грн, який теж підписаний директором відповідача без зауважень.

Відповідно до п. 5.4 договору про надання охоронних послуг відшкодування замовнику заподіяних збитків здійснюється охороною на підставі відповідних документів і розрахунків вартості вкрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, складених за участю охорони або без такої у разі неприбуття представників охорони, та звіреними з бухгалтерськими даними замовника. До збитків, що підлягають відшкодуванню, включається вартість викраденого або знищеного майна, розмір зниження у ціні пошкоджених товарно-матеріальних цінностей або витрати, проведені на відновлення пошкодженого майна.

Надані до справи документи свідчать, що при визначенні розміру спричинених позивачу та складанні відповідних документів сторони діяли у повній відповідності до умов чинного законодавства та укладеного між ними договору.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що порушено право власності позивача та право на відшкодування збитків в результаті порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань з охорони товарно-матеріальних цінностей та майна від розкрадання і не допуску проникнення сторонніх осіб на об'єкт, що охороняється. До того ж, розмір збитків визначено відповідно до умов договору в присутності представника відповідача згідно розрахунку розміру заподіяних ТОВ "Укратозапчастина" збитків.

Крім того, доводи відповідача щодо його звільнення від відповідальності на підставі п.6.1.3 договору не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи, адже жодного доказу вчинення розбійного чи бандитського нападу із застосуванням вогнепальної зброї на свого охоронника, що охороняв об'єкт в ніч з 14 на 15 жовтня 2015, або доказу здійснення спротиву вчиненню кримінального правопорушення відповідач не надав. А факт відсутності нападу під час скоєння кримінального правопорушення дав підстави Самарському відділенню поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області порушити кримінальне провадження саме за кваліфікацією ст. 185 Кримінального кодексу України "Крадіжка".

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді збитків за договором в сумі 132 529,50 грн.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у неналежному виконанні свого обовязку щодо охорони ввіреного йому об'єкту, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦК України).

Таким чином, повна матеріальна відповідальність відповідача за збитки, спричинені внаслідок неналежного виконання ним своїх обов'язків передбачена умовами договору, вимогами цивільного законодавства України та належним чином доведена позивачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю у сумі 132 529,50 грн збитків.

Витрати по сплаті судового збору у сумі 1 987,95 грн покладаються на відповідача відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Кірасир 2" (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шостаковича, буд. 12, ідентифікаційний код 35004915) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (м. Київ, вул. Першого Травня, буд. 1-а, ідентифікаційний код 30722204) 132 529, 50 грн збитків та 1 987,95 грн витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2016.

Суддя В.Д. Воронько