ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.02.2016 р. Справа№ 914/919/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

скарги ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2, с.Велика Білина Львівської області

на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, м.Львів

у справі №914/919/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк Львів, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2, с.Велика Білина Львівської області

про стягнення 290 075,99 грн.

За участю представників сторін:

від скаржника (боржника) не зявився;

від ДВС не зявився;

від стягувача не зявився.

Заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть скарги: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2 на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області у справі №914/919/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк Львів до відповідача ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2 про стягнення 290 075,99 грн.

У вказаній скарзі Селянське фермерське господарство ОСОБА_2 просить:

1. Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення ним постанови про відкриття виконавчого провадження №49029512 від 19.10.2015р. неправомірними;

2. Скасувати вищезазначену постанову про відкриття виконавчого провадження.

Хід розгляду скарги викладено в ухвалах суду.

Сторони та Відділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги.

Розглянувши скаргу на дії органу державної виконавчої служби, суд встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. у справі №914/919/15 позов задоволено повністю, вирішено стягнути з ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк Львів 280 296,33 грн. заборгованості по відсотках, 9 779,66 грн. пені та 5 801,52 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. у справі №914/919/15 рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. у даній справі залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

22.09.2015р. на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. та рішення господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. було видано судовий наказ про стягнення з відповідача 280 296,33 грн. заборгованості по відсотках, 9 779,66 грн. пені та 5 801,52 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.11.2015р. у справі №914/919/15 касаційну скаргу ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 у справі №914/919/15 залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.10.2015р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№49029512 на підставі судового наказу у справі №914/919/15 виданого 22.09.2015р.

Вказану постанову скаржник вважає незаконною, оскільки Відділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області було порушено положення статтей 20, 21 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме порушено правила щодо місця виконання рішення та питання підвідомчості виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень.

Розглянувши скаргу на дії державної виконавчої служби, суд дійшов висновку задоволити її частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" та ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 115 Господарсько-процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Так, відповідно до ч.1 ст.20 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Частиною 2 ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими:

- боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Як вбачається із матеріалів справи місцезнаходженням боржника (ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2) є: 81467, Львівська область, Самбірський район, с.Велика Білина, , а загальна сума яка підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк Львів становить 295 877,51 грн. (280 296,33 грн. заборгованості по відсотках, 9 779,66 грн. пені та 5 801,52 грн. судового збору).

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України).

Таким чином, враховуючи те, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження було порушено вимоги ст. 20 та ч.2 ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що доводи заявника є правомірними, а постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП№49029512 від 19.10.2015р. слід визнати недійсною.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2 на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі №914/919/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк Львів до відповідача ОСОБА_1 фермерського господарства ОСОБА_2 про стягнення 290 075,99 грн. задоволити частково.

2. Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 19.10.2015р. про відкриття виконавчого провадження у ВП №49029512.

3. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки вказані в ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя Петрашко М.М.