РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016Справа №910/32409/15
За позовом Комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Баркон - Стомат"

Про повернення майна по акту прийому-передачі.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін

від позивача: Стовбан Н.І. (дов. № 102/46-1 від 04.01.2016)

від відповідача: Каленський І.Б.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 24.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.12.2015 Комунальне підприємство "Ватутінськінвестбуд" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Баркон-стомат" про стягнення 188 043,13 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором про передачу майна комунальної власност територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду № 1368 від 01.01.2010 внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 188 043,13 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.12.2016 порушено провадження у справі №910/32409/15 та призначено до розгляду на 13.01.2016.

13.01.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.02.2016.

08.02.2016 через канцелярію суду від представника позивач надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 10.02.2016, з'явились представники сторін та надали пояснення.

Окрім того, представник відповідача заявив клопотання про припинення провадження у справі, розгляд якого відкладено судом.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про продовження строку розгляду справи.

10.02.2016 продовжено строк розгляду справи та відкладено на 24.02.2016.

В судове засідання, призначене на 24.02.2016, з'явився представник позивача та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 24.02.2016, з'явився представник відповідача, проти задоволення позову заперечив, також подав заяву про застосування строку позовної давності, яка не прийнята судом.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

СТАНОВИВ:

01.01.2010 між ТОВ "Баркон-стомат" та КП "Ватутінськінвестбуд" було укладено договір №1368 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09.11.2011 у справі №2-6024/2401 за позовом ОСОБА_3 до КП "Ватутінськбудінвест" та ТОВ "Баркон-стомат", тертя особа Київська міська рада про визнання недійсним договору оренди було вирішено визнати Договір №1368 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва від 01.01.2010, укладений між ТОВ "Баркон-стомат" та КП "Ватутінськінвестбуд" недійсним. Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 21.11.2011.

Тобто, не повернувши приміщення орендодавцю, як цього вимагають умови договору оренди, відповідач на думку КП "Ватутінськінвестбуд" має сплатити оренду за фактичне користування майном.

Також, за період з 01.01.2010 по жовтень 2015, у відповідача виник борг по оренді в сумі 188 043,13 грн.

КП "Ватутінськінвестбуд" зазначає, що сторони за спірним договором повинні були повернути один одному все те що отримали. Відповідач не передав приміщення по акту орендодавцю, та фактично використовує приміщення станом на час розгляду справи, отримане ще в 2005 році.

Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в матеріалах справи документи та докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють відносини з найму (оренди), суд дійшов висновку, що правовою підставою для сплати орендних платежів є договір оренди.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2010 між сторонами у справі було укладено Договір №1368 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду.

Відповідно до п.1.1. договору, орендодавець на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 31.12.2009 №1229 додаток 2 пункт 51 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду) за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 69,60 кв. м.

Згідно з додатком №1 до вказаного договору, місячна орендна плата складала 2 128,48 грн. з ПДВ та з щомісячним коригуванням на індекс інфляції на поточний місяць.

Як встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09.11.2011 у справі №2-6024/2401 за позовом ОСОБА_3 до КП "Ватутінськбудінвест" та ТОВ "Баркон-стомат", третя особа Київська міська рада про визнання недійсним договору оренди було вирішено визнати Договір №1368 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва від 01.01.2010, укладений між ТОВ "Баркон-стомат" та КП "Ватутінськінвестбуд" недійсним. Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 21.11.2011.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/12447/13 від 16.12.2013 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Баркон - Стомат" повернути Комунальному підприємству "Ватутінськінвестбудпо акту приймання-передачі нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 69,60 кв. м, отримане Товариством з обмеженою відповідальністю "Баркон - Стомат" за Договором №1368 від 01.01.2010 про передачу майна комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва в оренду, який було визнано недійсним. Видати наказ.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази повернення вказаного нежитлового приміщення по акту приймання-передачі, таким чином відповідач продовжував користуватись нежитловим приміщенням, отриманим по договору оренди від 01.01.2010, який визнаний недійсним.

Як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасного повернення орендованого майна, продовження користування останнім та відсутності оплати за користування приміщеннями згідно Договору у відповідача перед позивачем за період з 0.1.01.2010по жовтень 2015 виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 188 043,13 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Річна орендна плата за користування цілісним майновим комплексом підприємства, його структурним підрозділом не може перевищувати десяти відсотків вартості орендованого майна. У разі визначення орендаря на конкурсних засадах умовами конкурсу може бути передбачено більший розмір орендної плати.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм, викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баркон-Стомат" (02232, м. Київ, вул. Бальзака, 60, ) на користь Комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд" (02217, м. Київ, вул. Електротехнічна, буд. 11, ) 188 043 грн. 13 коп. -боргу та 2 820 грн. 65 коп. - судового збору.

3. Видати наказ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги (винесення апеляційного подання) протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя М.О. Лиськов