ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 р. Справа №917/2598/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

позивача: Василець О.В.,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Полтаваавтотранс",

вул. Великотирнівська, 7, м. Полтава, 36028

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 37600

про стягнення 2 862,34 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Полтаваавтотранс" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 2 862,34 грн., з яких 2805,13 грн. - заборгованість з орендної плати та комунальних платежів, 37,58 грн. - 3 % річних, 37,58 грн. - інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за договором №93 оренди приміщення (майна), укладеного між сторонами 01.01.2015р.

Ухвалою від 18.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.01.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2016 р. виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи не виконав. Ухвали, що направлялись відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, та яка відповідає адресі, вказаній у витягу з ЄДР ЮО та ФОП, повернулись до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Судом враховано рекомендації, викладені у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких у разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Крім того п. 3.9.2 містить рекомендацію, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що 01 січня 2015 р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Полтаваавтотранс" (надалі позивач, Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі відповідач, Орендар) було укладено договір оренди приміщення (майна) №93 (надалі Договір, а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.1. Договору та Акту приймання-передачі від 01.01.2015 р. (а.с. 9) відповідачу було передано в тимчасове користування частина приміщення автостанції (одну кімнату) площею 11,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для розташування перукарні.

Згідно п. 2.2. Договору Орендар зобов'язався своєчасно здійснювати платежі за оренду приміщення та майна.

Відповідно до п. 3.1 Орендар своєчасно та не пізніше 10 числа кожного місяця повинен вносити передплату за користування приміщенням, майном, нести частину витрат за користування комунальними послугами. Розмірі цих платежів встановлені розрахунком плати (Додаток 1), який є невід'ємною частиною даного договору, при чому розміри плати за комунальні послуги, телефон та ПДВ можуть змінюватись в залежності від рівня інфляції, коливання цін, зборів та тарифів.

Остаточний розмір плати за оренду узгоджується сторонами щомісяця згідно виставлених Орендодавцем рахунків, які являються підтверджуючим актом прийому-здачі виконаних робіт і є невід'ємною частиною цього Договору. Кошти перераховуються на рахунок Орендодавця не пізніше 3-х днів з моменту отримання Орендарем рахунків (п. 3.2 Договору).

За несвоєчасну оплату Орендар несе відповідальність згідно Закону України" від 22.11.1996 р. №543/96 "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 4.2 Договору).

Оренда в разі прострочення виконання зобов'язання на вимогу Орендодавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних (згідно статті 625 ЦК України) (п. 4.3 Договору).

Термін дії Договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2015 р. (п. 6.1 Договору).

Позивач зазначив, що відповідач користувався приміщенням до 30 квітня 2015 p., після чого виїхав, не розрахувавшись за оренду.

Згідно Додатку №1 до Договору, вартість 1 м. кв. складала 50,00 грн., щомісячна сума оренди наданого ФОП ОСОБА_2 складає 565,00 грн. Розрахунок за опалення здійснювався згідно тарифів, пропорційно площі 11,3 кв.м.; за холодну воду - по лічильнику згідно тарифів; за каналізацію - по лічильнику згідно тарифів; за електричну енергію - по лічильнику згідно тарифів; за вивіз сміття - 15,00 грн. Витрати по комунальним виставлялися за місяць згідно рахунків, з урахуванням ПДВ.

Позивач стверджує, що рахунки з уточненими сумами витрат по комунальним послугам та орендній платі складалися в кінці кожного місяця та надавалися відповідачу для оплати, а саме: рахунок №300 від 28.02.2015 p., №502 від 31.03.2015 p., №705 від 30.04.2015 р. (копії рахунків а.с. 10-12).

Як зазначає позивач, відповідачем було здійснено оплату орендної плати та комунальних витрат тільки за перший місяць оренди, після чого відповідач припинив оплату, чим грубо порушив умови Договору оренди. Загальна сума заборгованості по оплаті орендної плати та комунальних платежів складає 2805,13 грн.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі 2805,13 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 37,58 грн. 3 % річних та 19,63 грн. інфляційних втрат нарахованих за період прострочення з 01.05.2015 р. по 09.10.2015 р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд - В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, 37600, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Полтаваавтотранс" (вул. Великотирнівська, 7, м. Полтава, 36028, ) 2805,13 грн. основного боргу, 37,58 грн. 3 % річних, 19,63 грн. інфляційних втрат та 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 23.02.2016 року.

Суддя Кульбако М.М.