ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р.Справа № 922/185/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційного підприємства "АНТ", м. Харків
про стягнення 173719,44 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №93 від 03.02.2016р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційного підприємства "АНТ" заборгованості в сумі 173719,44 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього обов'язків за договором про транспортно - експедиційне обслуговування №2657 від 22.12.2011р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 січня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10 лютого 2015 року о 10:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Представник позивача 09 лютого 2016 р. надав заяву про виправлення описки (вх. №4238/16), в якій повідомляє суд, що на першій сторінці позовної заяви від 25.01.2016 №ДН-2-06-06/22 помилково зазначено "Позивач: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" вул. Червоноармійська, 7, м. Харків, Україна 61052 р/р 4701 в Харківській філії АБ "Експрес-банку", МФО 350716, ", а правильним є "Позивач: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" вул. Червоноармійська, 7, м. Харків, Україна 61052 р/р 5199 у філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 351823, ", яка судом долучена до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 лютого 2016 року розгляд справи відкладено на 02 березня 2016 р. о 11:00 год.

Представник позивача 26 лютого 2016 р. надав письмові пояснення (вх. №6530) разом з документами, зазначеними у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 02.03.2016 представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, а також свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав.

Копія ухвали про порушення провадження у справі, надіслана на адресу відповідача: 61072, АДРЕСА_1, яка зазначена позивачем у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, проте повернута підприємством зв'язку до господарського суду з посиланням на закінчення терміну зберігання.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 10 лютого 2016 року про відкладення розгляду справи на 02 березня 2016 р. о 11:00 год. надіслана на адресу відповідача 11 лютого 2016 року і не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до п.п.1) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

22 грудня 2011 року між позивачем (як Експедитор) та відповідачем (як Клієнт) був укладений договір про транспортно-експедиційне обслуговування №2657 (надалі - Договір).

Згідно п.1.2 Договору Експедитор за дорученням Клієнта зобов'язується за плату надати послуги по транспортно-експедиційному обслуговуванню.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 п.2.1. Договору Експедитор зобов'язується здійснювати експортно-імпортні та внутрішні перевезення вантажів напрямком /відправленням зі станції Південної залізниці та доріг України. Здійснювати транспортно - експедиційне обслуговування "Клієнта" і забезпечити:

- ведення обліку відправлених, що прибувають вантажів і орендованих "Клієнтом" вагонів, їх інформаційний та документальний супровід;

- здійснення розрахунків за перевезення та додаткові операції, пов'язані з перевезенням, з наданням коду платника і коду вантажоодержувача/ вантажовідправника Харківської дирекції залізничних перевезень.

Експедитор зобов'язується надавати за додаткову плату в інтересах Клієнта окремі види послуг, перелік яких визначений Додатком 1, який є невідємною частиною договору (п.2.1.3. п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 2.2.5. Договору Клієнт зобов'язується компенсувати витрати "Експедитора", що виникли в результаті неправильного оформлення відправником / одержувачем перевізних, додаткових та супровідних документів, а також відшкодовувати витрати, пов'язані з затримкою вагонів з незалежних від залізниць України причин, на підставі документів, оформленим в електронному вигляді і з застосуванням Електронної цифрового підпису (ЕЦП).

Відповідно до п. 2.2.7. Договору Клієнт зобов'язується у порядку, передбаченому договором, сплатити послуги "Експедитора", а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені "Експедитором" в інтересах "Клієнта".

Відповідно до п. 3.2. Договору "Клієнт" здійснює платежі за перевезення вантажів, оплачує додаткові збори і штрафи, пов'язані з перевезенням, плату за користування вагонами, збір за оформлення внутрішнього транзитного документа (ВТД) та його електронної копії, за транспортно-експедиційні послуги через Харківську дирекцію залізничних перевезень ЮЖД.

Згідно з п. 3.3. Договору "Клієнт" здійснює 100% попередню оплату вартості перевезень та інших послуг, пов'язаних з процесом перевезень.

Відповідно до п. 3.5. Договору датою надходження платежів вважається дата зарахування обслуговуючим банком сум на рахунок Харківської дирекції залізничних перевезень ЮЖД.

Згідно з п. 3.6. Договору "Сторони" проводять звірку розрахунків за фактом виконання робіт, яку оформлюють актом.

Відповідно до п. 7.1. Договору договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2011 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення.

Згідно з п. 7.2. Договору якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то термін дії цього договору пролонгується до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

У жовтні 2012 року на станцію Харків-Сортувальний на адресу ТОВ "ВКП "АНТ" прибули вагони №№57478745, 57473787, 57484537, 57474355, які з моменту прибуття до 07.03.2013 простоювали на коліях станції, у зв'язку з відсутністю під'їзної колії у вантажоодержувача.

Про прибуття вагонів відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується витягом з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження, а також пам'яткою №2 про подавання вагонів.

Факт початку та закінчення затримки вагонів на коліях станції Харків-Сортувальний підтверджується актом загальної форми ГУ-23 від 07.03.2013 № 515: затримка вагону № 57484537 на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта. Вагон простоював на коліях станції з 11.10.2012 18.00 до 07.03.2013 16.20; актом загальної форми ГУ-23 від 07.03.2013 № 516: затримка вагону № 57474355 на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагон простоював на коліях станції в очікуванні переадресування. Вагон простоював на коліях станції з 10.10.2012 11.30 до 07.03.2013 16.30 та актом загальної форми ГУ-23 від 07.03.2013 № 517: затримка вагонів № 57478745, 57473787 на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта. Вагони простоювали на коліях станції з 09.10.2012 09.40 до 07.03.2013 16.30.

07.03.2013 о 16.30 вагони № 57484537, 57474355, 57478745, 57473787 були подані на підїзну колію ТОВ "Нафтагарант", що підтверджується памяткою № 2 про подавання вагонів.

11.07.2015 о 08.30 зазначені вагони забрано відповідачем з території станції Харків- Сортувальний, що підтверджується памяткою про забирання вагонів № 57.

За період находження зазначених вагонів на коліях станції позивачем була нарахована відповідачу плата за зберігання вантажу у сумі 4341,50 грн. (без урахування ПДВ).

Крім того, за період находження вагонів на коліях станції позивачем була нарахована відповідачу плата за користування вагонами у сумі 140424,70 грн. (без урахування ПДВ).

Таким чином, загальний розмір плати за користування вагонами та плати за зберігання рухомого складу на своїх осях становить 144766,20 грн. (без ПДВ).

Крім того, на вказану суму нарахований ПДВ 20% в розмірі 28953,24 грн., а тому разом з ПДВ сума до сплати становить 173719,44 грн., що підтверджується накопичувальною карткою №27071733 від 27.07.2015 (а.с.19-20).

Проте, відповідач свої зобовязання по Договору щодо оплати наданих послуг не виконав.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частина друга статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлює, що клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

У розділі 3 п. 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року N 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 р. за N 340/16356 встановлено, що збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн за добу.

Ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Якщо подання вантажовідправнику на його замовлення порожніх спеціальних вагонів затримується з вини вантажовідправника, з нього стягується плата за весь час затримки вагонів на станції навантаження.

Якщо вантажовідправник заявить про відмову від цих вагонів, плата нараховується до моменту одержання відмови.

У разі відмови від раніше замовлених спеціальних вагонів, з вантажовідправника стягується плата за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження, але не більш як за 300 кілометрів. Зазначена плата не стягується, якщо ці вагони були використані на станції навантаження іншим вантажовідправником протягом доби з моменту їх прибуття.

Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами.

У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

У розділі 5 п. 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року N 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 р. за N 340/16356 визначено, що за затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50 % ставок, зазначених у табл. 1.

Згідно ст. 62 Статуту залізниць України порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством.

Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Стаття 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

В статті 33 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті документи, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2605,79 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 11, 509, 626 - 629, 908, 920 Цивільного кодексу України, статтями 173, 174, 207 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 65, 66, 67, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційного підприємства "АНТ" (61072, АДРЕСА_1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 7, ) заборгованість за договором про транспортно - експедиційне обслуговування №2657 від 22.12.2011р. в розмірі 173719,44 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2605,79 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2