РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2016Справа №910/1377/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «УКРРІЧТРАНСПРОЕКТ»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»
простягнення 48 678,28 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Косинський В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Лобода І.В. - представник за довіреністю;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «УКРРІЧТРАНСПРОЕКТ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про стягнення 48 678,28 грн, з яких: 27 108,08 грн - заборгованості, 1 78964 грн - пені, 1 639,85 грн - 3% річних, 18 140,71 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не в повному обсязі виконав грошові зобов'язання за договором №12/25 від 11.09.2012.

Ухвалою суду від 01.02.2016 було порушено провадження у справі №910/1377/16 та призначено її розгляд на 26.02.2016.

22.02.2016 та 23.02.2016 представник відповідач через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник відповідача 22.02.2016 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву відповідно до якого не заперечував проти наявності заборгованості за договором №12/25 від 11.09.2012, проте заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що обов'язок щодо оплати виконаних позивачем робіт не настав через невиконання обов'язку по оплаті робіт ПАТ «Київсоюзшляхпроект» (генеральний замовник).

У судовому засіданні 26.02.2016 представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по справі відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.02.2016 надав усні пояснення відповідно до яких, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 26.02.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «УКРРІЧТРАНСПРОЕКТ» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (замовник, відповідач) був укладений договір №12/25, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботу: «Проект мосту через р. Дніпро в м. Кременчуці Полтавської області». Коригування ТЕО. Рибогосподарський розділ.

По договору установлено договірну ціну: 43 948,00 грн, крім того ПДВ 8 789,60 грн. Усього з ПДВ - 52 737,60 грн (п.2.1); до початку робіт замовник перераховує виконавцю аванс 20% від суми робіт, що складає: 8 789, 60 грн, крім того ПДВ 1 757,92 грн, разом 10 547,52 грн (п. 2.1.1); після передачі повного комплекту проектної документації в частині розробленого розділу, за відповідною накладною, замовник перераховує виконавцю 65% вартості проектних робіт, що складає: 28 566,20 грн, крім того ПДВ 5 713,24 грн, разом 34 279,44 грн (п. 2.1.3); після зняття виконавцем зауважень комплексної державної експертизи в частині розробленого ним розділу замовник перераховує виконавцю 15% вартості проектних робіт, що складає 6 592,20 грн, крім того ПДВ 1 318,44 грн, разом 7 910,64 грн (п.2.1.4).

Відповідно до п. 3.1 договору передача оформленої у відповідності з діючими вимогами документації по окремих етапах договору здійснюється із супроводжуючими документами виконавця.

Згідно п. 3.2 договору при завершенні робіт або етапу роботи виконавець передає замовнику акт здачі-приймання науково-технічної продукції з додатком до нього накладної про відправку продукції, а також комплект документації у 5 примірниках та в електронному вигляді.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що замовник протягом 10 днів з дня отримання акту здачі-приймання робіт та документів, вказаних в п. 1.1 даного договору, зобов'язаний направити виконавцеві підписаний акт здачі-приймання науково-технічної продукції або мотивовану відмову.

Додатком №2 до договору №12/25 від 11.09.2012 (протокол погодження про договірну ціну на науково-технічну продукцію) сторони погодили договірну цін 43 948,00 грн, крім того ПДВ - 8 789,60 грн, всього з ПДВ - 52 737,60 грн.

На виконання договору №12/25 від 11.09.2012 позивач виконав роботу (технічну документацію) «Проект мосту через р. Дніпро в м. Кременчуці Полтавської області». Коригування ТЕО. Рибогосподарський розділ. 1216-Р3*, що підтверджується накладними: №316 від 16.11.2012, № 07/44/1 від 30.01.2013.

Крім того, позивачем до позовної заяви додані акти здачі-приймання науково-технічної продукції згідно договору №12/25 від 11.09.2012: №46 від 29.12.2012, вартість виконаних робіт за яким становить 25 629,52 грн, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб; б/н, вартість виконаних робіт за яким становить 27 108,08 грн, який підписаний лише з боку позивача.

Відповідно до виписки банку по рахунку позивача від 05.10.2012 відповідачем були оплачені виконані позивачем роботи загалом на суму 25 629,52 грн.

Як зазначав позивач, вартість виконаних ним робіт на суму 27 108,08 грн за договором №12/25 від 11.09.2012, відповідачем оплачена не була.

Листом №03/262/1 від 18.10.2013 позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість за договором №12/25 від 11.09.2012 в розмірі 27 108,08 грн.

У відповідь на лист позивача №03/262/1 від 18.10.2013, відповідач листом №165 від 23.10.2013 повідомив про неможливість здійснення оплати за договором в зв'язку з неотриманням коштів від генерального замовника.

08.06.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою про підписання акту здачі-приймання науково-технічної продукції згідно договору №12/25 від 11.09.2012, на що відповідач листом №55 від 22.06.2015 повторно повідомив відповідача про неможливість здійснення оплати за договором в зв'язку з неотриманням коштів від генерального замовника.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором №12/25 від 11.09.2012.

Відповідач проти наявності заборгованості за договором №12/25 від 11.09.2012 в розмірі 27 108,08 грн не заперечував, проте зазначав, що обов'язок щодо оплати виконаних позивачем робіт не настав через невиконання обов'язку по оплаті робіт ПАТ «Київсоюзшляхпроект» (генеральний замовник) за, укладеним між відповідачем та ПАТ «Київсоюзшляхпроект», договором №283/12 від 05.09.2012.

Проте, такі доводи відповідача судом відхиляються, з огляду на викладене нижче.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, наявність заборгованості по оплаті робіт ПАТ «Київсоюзшляхпроект» (генеральний замовник) за договором №283/12 від 05.09.2012, не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку щодо оплати виконаних позивачем робіт за договором №12/25 від 11.09.2012.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, на виконання умов договору №12/25 від 11.09.2012 позивач виконав та передав відповідачу роботу «Проект мосту через р. Дніпро в м. Кременчуці Полтавської області». Коригування ТЕО. Рибогосподарський розділ. 1216-Р3*», що підтверджується накладними: №316 від 16.11.2012 та №07/44/1 від 30.01.2013 та вартість якої згідно п. 2.1 договору та протоколу погодження про договірну ціну (додаток №2 до договору) становить 52 737,60 грн.

Враховуючи пункт 2.1.3 договору обов'язок щодо оплати виконаної позивачем роботи виник після передачі повного комплекту проектної документації за відповідною накладною.

Крім того, на підтвердження передачі позивачем та прийняття відповідачем виконаної за договором №12/25 від 11.09.2012 роботи на суму 52 737,60 грн позивач надав акти здачі-приймання науково-технічної продукції згідно договору №12/25 від 11.09.2012:

- №46 від 29.12.2012, вартість виконаних робіт за яким становить 25 629,52 грн, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб;

- б/н, вартість виконаних робіт за яким становить 27 108,08 грн, який підписаний лише з боку позивача, відповідачем зазначений акт не підписаний, проте, і будь-яких зауважень щодо недоліків виконаної позивачем роботи за цим актом або мотивованої відмови від підписання акту відповідачем не надано.

Згідно ч. 1 ст. 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Таким чином, відмова від підписання акту здачі-приймання науково-технічної продукції згідно договору №12/25 від 11.09.2012 б/н на суму 27 108,08 грн, враховуючи неподання відповідачем будь-яких заперечень щодо якості виконаної роботи або мотивованої відмови від підписання акту, не звільняє останнього від обов'язку оплатити вартість виконаних позивачем робіт.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач лише частково, в розмірі 25 629,52 грн, оплатив виконані позивачем роботи за договором №12/25 від 11.09.2012, в зв'язку чим його заборгованість за договором становить 27 108,08 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в сумі 27 108,08 грн.

Позивач за прострочення строків оплати за виконані роботи нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1 639,85 грн 3% річних за період прострочення з 01.11.2013 по 06.11.2015 та 18 140,71 грн інфляційних втрат за період прострочення з 01.11.2013 по 30.09.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, простроченої суми заборгованості, порядку розрахунків узгодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, в сумі 1 639,85 грн та 18 140,71 грн, відповідно, в межах заявлених позивачем періодів прострочення.

Крім того, позивач за прострочення строків оплати за виконані роботи нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1 789,64 грн пені за період прострочення з 01.11.2013 по 30.04.2014.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК).

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.3 договору за порушення терміну оплати виконаних робіт винна сторона сплачує на користь потерпілої сторони пеню в розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент порушення.

Частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи, що пунктом 2.1.3 договору обов'язок щодо оплати виконаної позивачем роботи виник після передачі повного комплекту проектної документації за накладною №07/44/1 від 30.01.2013, прострочення відповідача починається з 31.01.2013.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, ч. 6 ст. 232 ГК України, порядку розрахунків узгодженого сторонами, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період прострочення з 01.11.2013 по 30.04.2014 задоволення не підлягають, оскільки нарахування пені здійснено поза межами встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України можливого строку нарахування пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (місцезнаходження: 03086, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 28, оф. 501, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «УКРРІЧТРАНСПРОЕКТ» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 12, ) 27 108 (двадцять сім тисяч сто вісім) грн 08 коп. - основного боргу, 18 140 (вісімнадцять тисяч сто сорок) грн 71 коп. - інфляційних втрат, 1 639 (одну тисячу шістсот тридцять дев'ять) грн 85 коп. - 3% річних, 1 327 (одну тисячу триста двадцять сім) грн 34 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

02.03.2016

Суддя Спичак О.М.