ГОСПОДАРСЬКИЙ С У Д
Кіровоградської області
УХВАЛА

02 березня 2016 року справа № 912/18/16

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є. М. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 912/18/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "Креатив"

про стягнення 10 382 823,57 дол. США та 142 408 432,60 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи та захисту інтересів банку в судах Юридичного управління ОСОБА_1, довіреність № 010-01/5434 від 10.08.2015;

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 010-01/835 від 23.02.2016;

від позивача - ОСОБА_3, довіреність № 010-01/834 від 23.02.2016 ;

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність № 30Д-10 від 01.10.2015,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до господарського суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Креатив" про стягнення простроченої заборгованості станом на 16.12.2015 за Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в межах Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, у розмірі 7 839 205,56 дол. США та 57 705 458,87 грн.

Ухвалою від 11.01.2016 господарським судом порушено провадження у справі №912/18/16, розгляд справи призначено у судовому засіданні о 9год. 00 хв. 04.02.2016, витребувано від сторін необхідні для розгляду справи докази.

У зв'язку із необхідністю витребування неподаних доказів господарський суд ухвалою від 04.02.2016 відклав розгляд справи до 10 год. 30 хв. 16.02.2016, повторно витребувавши неподані докази.

У судовому засіданні 16.02.2016 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою від 16.02.2016 відкладено розгляд справи до 9год. 00хв. 24.02.2016, витребувано від сторін необхідні докази.

24.02.2016 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з Приватного акціонерного товариства „Креатив на користь публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України прострочену станом на 16.02.2016 заборгованість за Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, у розмірі 10 377 463,34 доларів США та 142 408 432,60 грн. Господарським судом прийнято таку заяву.

У судовому засіданні 24.02.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 02.03.2016.

02.03.2016 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Креатив" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" прострочену станом на 16.02.2016 заборгованість за Кредитними договорами №151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, у розмірі 10 382 823,57 доларів США та 142 408 432,60 грн. Господарським судом прийнято таку заяву і подальший розгляд здійснюється з її урахуванням.

01.03.2016 позивач подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на майно, що належить Приватному акціонерному товариству "Креатив" (, просп. Промисловий, 19, м. Кіровоград, 25014), де б воно не знаходилось в межах суми позовних вимог.

У судовому засіданні 02.03.2016 представник позивача просив задовольнити заяву про забезпечення позову, представник відповідача просив господарський суд відмовити в її задоволенні у зв'язку із необґрунтованістю.

Заява мотивована тим, що позичальник за вищевказаними Кредитними договорами - Приватне акціонерне товариство "Креатив" порушує умови таких договорів щодо сплати процентів, комісій та інших платежів, у зв'язку з чим виникло прострочення заборгованості за такими платежами. Під час розгляду справи відповідач не надав відзив на позов, а надав низку клопотань про зупинення провадження у справі, тобто, за твердженням позивача, відповідач при розгляді спору продовжує вчиняти дії по затягуванню вирішення питання щодо розрахунку з позивачем. Також позивач звертає увагу, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, оскільки відповідач не акумулює достатній розмір грошових коштів на своїх рахунках, який би був співрозмірний розміру існуючого боргу, і в той же час має майно у вигляді нерухомості, арешт якого не призведе до припинення господарської діяльності, погіршення стану цього майна або зниження його вартості.

У зв'язку з викладеним позивач вважає, що уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно відповідача у межах суми позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову господарський суд враховує таке.

Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову (частина 1 статті 66 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 67 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачає, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову та навести суду обґрунтування, належним чином доведене, необхідності застосування заходів забезпечення позову та мотивування того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Всупереч зазначеному позивач не надає доказів на підтвердження своїх припущень, що майно, яке є у відповідача може зникнути чи зменшитись. Доказів реалізації відповідачем майна чи здійснення підготовчих дії до його реалізації, витрачання коштів, укладення договорів застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання позивачем господарському суду не подано.

Згідно статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтована з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення.

Заява позивача не містить фактичних даних, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

За викладених обставин заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Поряд з тим, господарський суд звертає увагу та не, що згідно пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

У пункті 6 вищевказаної постанови звернуто увагу, що статтею 106 ГПК передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Судовий збір відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про судовий збір" та статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на заявника.

Керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про забезпечення позову у справі № 912/18/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та не підлягає оскарженню.

Суддя Є. М. Наливайко