ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 березня 2016 року Справа № 910/20889/13

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Львов Б.Ю. і Прокопанич Г.К.,

розглянув заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту", м. Ірпінь,

про роз'яснення постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2015

зі справи № 910/20889/13

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" (далі - ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту"), м. Ірпінь,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових засобів індивідуального захисту" (далі - ТОВ "Центр промислових засобів індивідуального захисту"), м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про захист ділової репутації та комерційного найменування.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Оліна О.М. предст. (дов. від 16.07.2013)

відповідача - Веліканов К.С. предст. (дов. від 01.10.2015)

третіх осіб - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 зі справи № 910/20889/13 касаційну скаргу ТОВ "Центр промислових засобів індивідуального захисту" задоволено частково; рішення господарського суду міста Києва від 18.05.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 зі справи № 910/20889/13 скасовано в частині вирішення спору щодо захисту прав ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" на комерційне (фірмове) найменування та в частині розподілу судових витрат; справу у скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

04.02.2016 ТОВ "Промислові засоби індивідуального захисту" звернулося до Вищого господарського суду України із заявою про роз'яснення постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2015 зі справи № 910/20889/13.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду заяви.

Дослідивши подану заяву, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 89 ГПК України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

У розумінні приписів наведеної норми роз'яснення рішення, ухвали - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. При вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення судового рішення, враховуються приписи статей 84, 86, 89 ГПК України.

Отже, здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення. Роз'яснено може бути лише таке судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення по його роз'яснення. В іншому разі господарський суд відмовляє в його роз'ясненні, а якщо рішення скасовано в певній частині, - роз'яснює його в тій частині, в якій рішення залишено без змін (залишено в силі), а в решті відмовляє у роз'ясненні. Суд нижчої інстанції також не вправі роз'яснювати судові рішення суду вищої інстанції, в тому числі про зміну чи скасування рішення суду нижчої інстанції. Про відмову в роз'ясненні рішення виноситься ухвала, яка може бути оскаржена. Наведене узгоджується з позицією, викладеною у пункті 18 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6 (із внесеними змінами та доповненнями).

В даному випадку постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 нове рішення по суті спору не приймалось, судові акти попередніх інстанцій зі справи скасовано частково, з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Постанова касаційної інстанції не може містити вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції і є обов'язковими для господарського суду під час нового розгляду справи (частина перша статті 11112 ГПК), повинні бути максимально конкретними й стосуватися виключно вчинення господарським судом певних процесуальних дій та/або встановлення обставин, що входять до предмета доказування у справі і не були з'ясовані у прийнятті рішення або постанови господарського суду. Наведене узгоджується з позицією, викладеною у пункті 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України" від 24.10.2011 № 11 (із внесеними змінами та доповненнями).

Заявник звернувся до суду із заявою про роз'яснення постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2015, в якій просить роз'яснити викладені в постанові вказівки, які є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи № 910/20889/13 та стосуються вчинення господарським судом певних процесуальних дій, встановлення обставин, що входять до предмета доказування у справі, і не були з'ясовані у прийнятті рішення та постанови господарськими судами. Вказівки, які містяться у постанові Вищого господарського суду України від 22.12.2015 є конкретними, однозначними та їх розуміння не викликає труднощів.

При цьому, фактично у заяві заявник порушує питання про внесення до постанови нових даних (щодо визначення конкретного проміжку часу, який передує даті зверненні до суду та який необхідно брати суду до уваги при дослідженні обставин щодо використання позивачем комерційних (фірмових) найменувань; щодо здійснення дослідження обставин справи без урахування положень Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

За наведених обставин, у роз'ясненні постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2015 у справі № 910/20889/13 слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 89 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Промислові засоби індивідуального захисту" у роз'ясненні постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2015 у справі № 910/20889/13.

Суддя В. Палій

Суддя Б. Львов

Суддя Г. Прокопанич