РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016Справа №910/571/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Тім"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Надія"
про стягнення 9 457,85 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Шахрай В.В. (дов. № 409 від 30.08.2013 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03 березня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс Тім" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Надія" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 9 457,85 грн., з яких: 8 657,85 грн. - страхового відшкодування, 800,00 грн. - експертного дослідження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення Договору добровільного страхування наземного транспорту №1.25/01.04.15 від 01.04.2015 року, не прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та не виплачено страхове відшкодування позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2016 року порушено провадження у справі № 910/571/16 та призначено справу до розгляду на 11.02.2016 року.

09.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

У судовому засіданні 11.02.2016 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.02.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 03.03.2016 року.

02.03.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування поданого клопотання про відкладення розгляду справи відповідача зазначив про неможливість бути присутнім у даному судовому засіданні.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на необґрунтованість доводів відповідача, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 03.03.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Надія" (далі по тексту - страховик, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айс Тім" (далі по тексту - страхувальник, вигодонабувач, позивач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1.25/01.04.15 (далі по тексту - Договір), за умовами якого умовами якого був застрахований транспортний засіб марки "MAN", державний номер AM 7716 BE (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Згідно пункту 2.1. Договору розмір франшизи за страховим випадком (без вини водія) становить 0,5%.

Пунктом 10.6.4 Договору передбачено, що при визначенні розміру збитку враховуються витрати Страхувальника, Вигодонабувача їх довірених осіб на замовлення та оплату за згоди Страховика дослідження (експертизи).

Відповідно до пункту 12.1. Договору, страховик протягом 10 (десяти) робочих днів з дня одержання всіх необхідних документів, передбачених у розділах 9-11 цього Договору, приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 12.2. Договору, страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування на строк до трьох місяців з дня настання події , що має ознаки страхового випадку у разі її особливо складних обставин, а також коли: не повністю з'ясовані обставини події, що має ознаки страхового випадку, розміру збитку - до їх з'ясування, обсяги і характер збитку, заявлених страхувальником не відповідають обставинам події, що має ознаки страхового випадку, - до з'ясування обставин події та розміру збитку; у зв'язку з настанням події, що має ознаки страхового випадку, у відношенні Страхувальника, Вигодонабувача, їх довірених осіб, порушено кримінальну справу.

Згідно Довідки № 66097089 ВДАІ Житомирського МВ УМВС в Житомирській області, 12.06.2015 року об 11 год. 55 хв. в районі вул. Корольова, 31 в м. Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахованому транспортному засобу, який належить на праві власності позивачу, було завдано механічних пошкоджень.

12.06.2015 року листом вих. №280 позивач повідомив відповідача про настання ДТП, зазначений лист відправлено через відділення Укрпошти 12.06.2015 року, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком (копії зазначених документів містяться в матеріалах справи). Зазначений лист отримано відповідачем 18.06.2015 року, що підтверджується відміткою та підписом представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

02.10.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 06.10.2015 року (копії опису вкладення, повідомлення про вручення поштового відправлення містяться в матеріалах справи).

Відповідно до висновку № 33 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.06.2015 року, розмір матеріального збитку завданого застрахованому транспортному засобу склав 10 607,85 грн. Вартість проведення вищевказаного дослідження становить 800,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог пунктів 12.1. та 12.2. Договору не прийнято рішення про виплату страхового відшкодування або відмову в його виплаті та не виплачено страхове відшкодування позивачу.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами (частина 1 статті 355 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем в порушення пунктів 12.1., 12.2. Договору не прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та не виплачено страхове відшкодування позивачу в розмірі 8 657,85 грн., в зв'язку з чим відповідач має перед позивачем заборгованість в розмірі 8 657,85 грн. з виплати страхового відшкодування.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 800,00 грн. слід зазначити наступне.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено вичерпний перелік витрат, які відшкодовуються страховою компанією у разі пошкодження транспортного засобу. До цього переліку не віднесено витрати страхувальника на проведення експертиз.

Таким чином, витрати страхувальника, які не передбачені статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, на проведення автотоварознавчої експертизи не входять до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою фактичного розміру збитків, а належать до господарських витрат.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 800,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 8 657,85 грн. страхового відшкодування, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Тім" задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Надія" (03062, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 67, ідентифікаційний код 31599887) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Тім" (12430, Житомирська обл., Житомирський район, сільрада Станишівська, за межами населених пунктів комплекс будівель і споруд № 4, ідентифікаційний код 31133719) 8 657 (вісім тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 85 коп. страхового відшкодування, 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 44 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2016

Суддя С.В. Стасюк