ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.Справа № 922/6568/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Комунального закладу Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Патріот Харківської обласної ради, смт. Есхар 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фінансова інспекція в Харківській області, м. Харків
до Підприємства обєднання громадян Всесвіт-буд громадської організації Юні ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 12.01.2016 р.

3-ї особи на стороні позивача ОСОБА_4 за довіреністю № 20-25-26-17/127 від 11.01.2016 р.

відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Патріот Харківської обласної ради (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Підприємства обєднання громадян Всесвіт-буд громадської організації Юні ОСОБА_2 (відповідач) про зобовязання відповідача повернути на розрахунковий рахунок позивача зайво виплачені бюджетні кошти на загальну суму 57322,00 грн.

Представник 3-ї особи на стороні позивача, через канцелярію господарського суду 16.02.2016 р. за вх. № 5202/16, надав письмові пояснення щодо позову, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно них представник 3-ї особи на стороні позивача просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

16.02.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 23.02.2016 р. о 11:20.

Представники позивача та 3-ї особи на стороні позивача, через канцелярію господарського суду, надали заяву (вх. № 6119 від 23.02.2016 р.) про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 23.02.2016 р. за вх. № 6021, надав заяву про виконання ухвали суду з додатком, яка судом долучена до матеріалів справи. Також, згідно заяви представник позивача вказував, що довідку-перерахунок та акт контрольного обміру позивачем не можуть бути надані до суду у зв'язку з тим, що вони виготовлювались працівниками Чугуївської МДФІ ДФІ в Харківській області та їх копії позивач не отримав. Крім того, представник позивача у заяві вказував, що договір № 25 від 31.07.2012 р. з додатковою угодою до нього, та довідка про вартість виконаних робіт за серпень та вересень 2012 р. не можуть бути надані суду, у зв'язку з втратою їх оригіналів.

Представники позивача та 3-ї особи на стороні позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився.

При цьому суд зазначає, що відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, оскільки згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичною адресою Підприємства обєднання громадян «Всесвіт-буд» громадської організації «Юні ОСОБА_2» є: 61145, місто Харків, вулиця Космічна, буд. 22, а з матеріалів справи вбачається, що ухвали суду по справі були надіслані відповідачу за вищезазначеною адресою, але не були ним отримані у зв'язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення. У п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" було зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, суд зазначає, що на сторінці господарського суду Харківської області офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет були опубліковані 12.02.2016 р. та 19.02.2016 р. повідомлення про розгляд даної справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та 3-ї особи на стороні позивача, встановив наступне.

31.07.2012 р. між КЗ ЕСШІ "Козацький ліцей" (змінено на Комунальний заклад Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Патріот Харківської обласної ради) та Підприємством обєднання громадян "Всесвіт-буд" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" (змінено на Підприємство обєднання громадян Всесвіт-буд громадської організації Юні ОСОБА_2) був укладений договір підряду № 25 про що свідчать довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт за договором № 25 від 31.07.2012 р.

Також, 20.08.2013 р. між КЗ ЕСШІ "Козацький ліцей" (змінено на Комунальний заклад Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою Патріот Харківської обласної ради) та Підприємством обєднання громадян "Всесвіт-буд" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" (змінено на Підприємство обєднання громадян Всесвіт-буд громадської організації Юні ОСОБА_2) був укладений договір підряду № 7.

З матеріалів справи вбачається, що підставою позовних вимог позивача є ОСОБА_4 ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «Ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою «Патріот» Харківської обласної ради (КЗ ХСШІ "Юнкерське училище" ХОР) за період з 01.10.2012 р. по 31.03.2015 р. № 770-20/9 складений 25.06.2015 р. Чугуївською міжрайонною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції в Харківській області.

Так, у даному акті ревізії було зазначено, що відповідно до актів виконаних робіт відповідачем ремонтно-будівельні роботи виконувались на суму 218021,00 грн. згідно укладеного договору № 25, однак за наслідками проведеного перерахунку сума завищення обсягу виконаних робіт склала 2939,00 грн.

За період 2013-2014 років ремонтно-будівельні роботи відповідачем виконувались на суму 289722,00 грн. згідно договору № 7, перевіркою фактичних обсягів виконаних робіт виявлено завищення вартості виконаних робіт на 54383,00 грн. з ПДВ.

Внаслідок допущенних порушень позивачу завдано матеріальної шкоди (збитків) на 57322,00 грн.

Позивачем у позовній заяві вказується, що відповідне порушення було допущено попереднім директором ОСОБА_1, яким підписано акти виконаних робіт.

Чугуївською міжрайонною фінансовою інспекцією була направлена позивачу вимога № 770-15/1351 від 29.07.2015 р. щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань.

Згідно позову позивач вказує, що для усунення порушень законодавства України він звертався до відповідача з вимогою № 203 від 15.09.2015 р.

Проте, суд зазначає, що між позивачем та відповідачем були укладені вищезазначені договори, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача рахуються за даними договорами.

Згідно пункту 3 статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України (свобода договору) встановлено наступне: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

До загальних принципів господарювання відноситься свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом, заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини ( стаття 6 Господарського кодексу України).

Відповідно до приписів статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, виявлені за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності позивача порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Водночас, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів.

При цьому суд зазначає, що даної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 18.08.2015 р. у справі № 908/360/15-г.

Крім того, положеннями підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України (затверджено Указом Президента України від 23.04.2011 р. № 499/2011) врегульовано вжиття Держфінінспекцією відповідно до покладених на неї завдань заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Такі заходи вживаються в установленому порядку Держфінінспекцією як центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Акт перевірки вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

За своєю природою акт (довідка, вимога та інше) Державної фінансової інспекції є актом ненормативного характеру індивідуальним актом, який породжує права і обовязки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані, а саме, у позивача та відповідно не породжує для відповідача ніяких обовязків, зокрема, про сплату недоотриманого доходу та безпідставно відшкодованих коштів

Також, Верховний Суд України у постанові від 22.01.2013 р. по справі № 5006/18/13/2012 вказував, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Приймаючи до уваги вищевикладене господарський суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути на розрахунковий рахунок позивача зайво виплачені бюджетні кошти на загальну суму 57322,00 грн. є такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 129 Конституції України, ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 22, 525, 526, 611, 614, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_5