ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.02.16р. Справа № 904/10739/15

За первісним позовом Корпорації "Українські атомні прилади та системи", м. Київ

до Управління промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про розірвання договору

та за зустрічним позовом Корпорації "Українські атомні прилади та системи", м. Київ

до Управління промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про розірвання договору № 13-601 від 20.12.2012

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від первісного позивача (зустрічного відповідача): юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність № 01/022-10 від 01.02.2016;

від первісного відповідача (зустрічного позивача): начальник управління ОСОБА_2, паспорт серії АЕ №522248, виданий Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України у Дніпропетровській області 11.02.1997; представник ОСОБА_3, довіреність № 05-16/3 від 08.02.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Корпорація "Українські атомні прилади та системи" (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради (далі - відповідач) з вимогою про розірвання договору № 13-601, укладеного між сторонами 20.12.2012.

До початку судового розгляду 29.12.2015 Управлінням промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради подано зустрічну позовну заяву до Корпорації "Українські атомні прилади та системи" про стягнення штрафу у сумі 227114,85 грн за неналежне виконання умов договору № 13-601, укладеного між сторонами 20.12.2012 та зобов'язання відповідача виконати договір у розумний строк.

Ухвалою суду від 29.12.2015 прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 15.02.2016 розгляд справи продовжено на 15 днів до 01.03.2016 включно.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 25.02.2016 оголошено перерву до 29.02.2016.

У судовому засіданні позивач (зустрічний відповідач) подав відзив на зустрічний позов, у якому зустрічні вимоги вважає необґрунтованими та незаконними через що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Крім того, він заявив про відмову від первісного позову посилаючись на закінчення 31.12.2015 строку дії спірного договору № 13-601 від 20.12.2012 та подав клопотання про припинення провадження у справі.

Представник відповідача (зустрічного позивача) наполіг на задоволенні зустрічного позову.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012 між Корпорацією "Українські атомні прилади та системи" (далі позивач, виконавець) та Управлінням промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради (далі замовник, відповідач), було укладено договір № 13-601 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання особисто створити систему комплексного екологічного моніторингу міста, селищ Таромське і Сухачівка, території зони впливу хвостосховищ (далі - створення СКЕМ) "Дослідження та розробки в галузі приладобудування та електроніки", а замовник зобов'язується прийняти та оплатити створення СКЕМ.

Оплата проводиться поетапно після фактично наданих етапів по створенню СКЕМ відповідно календарному плану (додаток №1) цього договору, протягом 10 календарних днів після підписання сторонами актів приймання-передачі по кожному етапу окремо, за умови своєчасного надходження бюджетних видатків (п. 2.4 договору).

07.10.2013 між сторонами укладена додаткова угода до договору, якою календарний план (додаток № 1) викладений у новій редакції. Перший етап робіт відповідно календарного плану повинен бути виконаний протягом червня 2013 року, а вартість даного етапу становила 499 698,00 грн разом з ПДВ.

За умовами п. 2.5 договору замовник здійснює оплату виконавцеві на підставі складених виконавцем розрахункових документів та підписаного акту приймання-передачі по кожному етапу окремо.

Згідно п. 2.7 договору сторони дійшли згоди, що оплата за створення СКЕМ буде проводитися з урахуванням реального надходження коштів (та/або фінансування видатків) з відповідного бюджету на зазначені цілі замовника.

Відповідно до п.5.1.1. договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити створення СКЕМ за ціною, що зазначена у п.2.1 цього договору, яка становить 1 690 000,00 грн разом з ПДВ за 2012, 2013 роки.

Листом за вих. № 01/434-01 від 02.07.2013 позивач повідомив про завершення виконання першого етапу робіт за договором та направив звітні документи (затверджувальна частина), рахунок фактуру № СФ0000014 та акт здачі прийому робіт позивачу. 22.07.2013 сторони підписали акт здачі прийому робіт за червень 2013 року. Отже, роботи по першому етапу створення СКЕМ та звітні документи були виконані вчасно, якісно та прийняті в повному обсязі без зауважень та заперечень.

Не отримавши оплату за виконані роботи 22.07.2013 позивачем був направлений повторний лист за вих. № 01/473-01 з підтвердженням виконання першого етапу робіт за договором.

05.09.2013 виконавець звернувся до міського голови м. Дніпродзержинська з проханням термінового сприяння по сплаті Корпорації "Укратомприлад" грошової суми в розмірі 499 698, 00 грн.

Проте, станом на 30.10.2013 виконаний етап робіт не був оплачений через що відповідачу була направлена претензія (за вих. № 01/785-10 від 30.10.2013) з вимогою сплатити на користь Корпорації "Укратомприлад" грошову суму в розмірі 499 698,00 грн разом з ПДВ, але остання залишена ним без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання своїх зобов'язань за договором в частині оплати виконаних робіт на суму 499 698,00 грн і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2014 у справі № 904/10218/13 позов задоволено повністю.

Внаслідок порушення замовником фінансових зобов'язань Корпорація "Укратомприлад" понесла великі збитки.

З огляду на що в силу приписів п.2 ст.188 Господарського кодексу України позивач - Корпорація "Українські атомні прилади та системи" листом № 01/198-06 від 27.05.2015 звернувся до Управління промисловості те екології Дніпродзержинської міської ради з пропозицією розірвати договір, на яку отримав негативну відповідь (лист № 01-06/993 від 29.05.2015) про відмову у розірванні договору.

Пунктом 5.4.3. договору сторони передбачили, що у разі невиконання зобов'язань замовником виконавець має право дострокове розірвати цей договір, повідомивши про це замовника у строк не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з дня прийняття цього рішення.

Через що позивачем було повторно надіслано відповідачу лист № 01/219-06 від 11.06.2015 про розірвання договору, який залишено останнім без відповіді та задоволення.

У зв'язку з цим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права з позовом про розірвання цього договору.

В свою чергу відповідач Управління промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради (далі зустрічний позивач) звернувся до позивача Корпорації "Українські атомні прилади та системи" з зустрічною позовною заявою з вимогами про стягнення штрафу у сумі 227 114,85 грн за неналежне виконання умов договору № 13-601 від 20.12.2012 та зобов'язання відповідача виконати договір у розумний строк.

В обґрунтування зустрічного позову заявник посилається на неналежне виконання умов договору саме позивачем (зустрічним відповідачем) в частині порушення строків та невиконання останнім ІІ та ІІІ етапів робіт.

Так, на підставі звернення за листом (вих. №01/595-01 від 17.10.2014) корпорації "Укратомприлад" до управління промисловості та екології міської ради з проханням перенести строки виконання чергового етапу створення СКЕМ, а саме: поставки обладнання та виробів, в тому числі програмних і технічних засобів, програмно-технічних комплексів, інформаційних виробів, засобів зв'язку, встановлені спірним договором, сторони додатковою угодою № 3 від 31.12.2014 погодили перенести строки виконання робіт зі створення СКЕМ та внесли зміни у додаток №3 "Календарний план виконання робі".

Таким чином, остаточний строк створення СКЕМ сторонами було продовжено до листопада 2015 року.

Згідно календарного плану робіт по створенню системи комплексного екологічного моніторингу міста, селищ Таромське і Сухачівка, території зони впливу хвостосховищ (додаток до додаткової угоди №3) корпорація "Укратомприлад" взяла на себе зобов'язання у червні 2015 року поставити замовнику обладнання та вироби в тому числі програмних і технічних засобів, програмно-технічних комплексів, інформаційних виробів, засобів зв'язку, загальною вартістю 1 018 456,80 грн. Вказане обладнання та вироби є складовою частиною системи комплексного екологічного моніторингу міста, селищ Таромське і Сухачівка, території зони впливу хвостосховищ і відповідно необхідно для подальшого СКЕМ.

В порушення вказаних домовленостей, позивач (зустрічний відповідач) у встановлені строки не виконав наступний етап та не поставив замовнику обладнання та вироби в тому числі програмних і технічних засобів, програмно-технічних комплексів, інформаційних виробів, засобів зв'язку, загальною вартістю 1 018 456,80 грн. Відповідач (зустрічний позивач) наголошує на тому, що виконавець не надав жодних пояснень щодо порушення строків поставки зазначеного обладнання та не повідомив кінцевий строк виконання наступного етапу виконання робіт зі створення СКЕМ.

Не погоджуючись з позицією відповідача (зустрічного позивача) Корпорація "Укратомприлад" зазначає, що 10.04.2015 вона направила на адресу Управлінням промисловості та екології Дніпродзержинської міської ради додаткову угода №4 в якій йшлося, про необхідність зміни вартості робіт та актуалізації кошторисної частини проектної документації, проходження експертизи та висновку ДП "Укрдержбудекспертиза". Але листом від 17.04.2015 за вих. № 01-06/361 останній не надав згоди на укладання такої додаткової угоди, хоча виконавець згідно зазначеної угоди зобов'язувався протягом 3 місяців з дати її підписання здійснити актуалізацію кошторисної частини проектної документації та проходження експертизи, та протягом 6 місяців з дня оплати замовником авансом 40% етапу робіт виконати роботи по постачанню обладнання.

З метою, досудового врегулювання розбіжностей, що виникли при виконанні договірних зобов'язань управління промисловості та екології міської ради направило до Корпорації "Укратомприлад" претензію від 29.05.2015 про невиконання договірних зобов'язань та сплату штрафних санкцій за спірним договором.

На час розгляду справи позивач (зустрічний відповідач) не виконав умови договору щодо наступних етапів роботи та вимоги претензії зі сплати штрафних санкцій.

Невиконання Корпорацією "Укратомприлад" ІІ етапу роботи призвели до зриву загальних строків створення системи комплексного екологічного моніторингу міста, селищ Таромське і Сухачівка, території зони впливу хвостосховищ, адже кінцевий строк виконання створення СКЕМ згідно з календарним графіком - листопад 2015 року.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань розділом 6 спірного договору передбачена відповідальність.

У відповідності до п.6.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань зі створення системи комплексного екологічного моніторингу міста, селищ Таромське і Сухачівка, території зони впливу хвостосховищ виконавець, виплачує замовнику штраф у розмірі 0,1 відсотка вартості, а за кожний день прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості невиконання створення СКЕМ.

Також, згідно з п.6.4. цього договору та вимог чинного законодавства сплата неустойки (штрафу) не звільняє виконавця від належного виконання ним своїх зобов'язань передбачених цим договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем (зустрічним відповідачем) послуг з виконання І етапу робіт відповідачу (зустрічному позивачу) останнім не оспорений та отримання яких підтверджено матеріалами справи.

Позивачем (зустрічним відповідачем) доведено той факт, що відповідачем (зустрічним позивачем) порушено свої фінансові зобов'язання за спірним договором. Адже оплату за І етап виконаних ним робіт отримано на підставі судового рішення, тобто з порушенням погоджених сторонами строків визначених договором.

Частиною 6 ст. 844 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Посилаючись на п. 5.4.3. договору, яким встановлено, що у разі невиконання зобов'язань замовником виконавець має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це замовника у строк не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з дня прийняття цього рішення та на п. 4. ст. 188 Господарського кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду, позивач (зустрічний відповідач) направив на адресу відповідача (зустрічного позивача) лист № 01/219-06 від 11.06.2015 щодо розірвання договору 13-601 від 20.12.2012, однак відповіді не отримав.

Предметом первісного позову є вимога щодо розірвання цього договору.

29.02.2016 позивач заявив клопотання про відмову від первісного позову та припинення провадження у цій справі.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом у відповідності до п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

В силу приписів п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Якщо у справі заявлено кілька позовних вимог і позивач відмовився від деяких з них, провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 80 ГПК припиняється у частині тих вимог, від яких було заявлено відмову (за умови, що судом не буде застосовано припис частини шостої статті 22 ГПК щодо неприйняття відмови від позовних вимог), а розгляд решти позовних вимог здійснюється в загальному порядку.

З клопотання позивача (зустрічного відповідача) вбачається, що воно підписано повноважною особою генеральним директором корпорації, позивач знайомий з наслідками подання заяви про відмову від позову і що у разі її задоволення провадження у справі підлягає припиненню. Подане клопотання стосується лише інтересів позивача, не протирічить вимогам чинного законодавства, тому відмова від позову приймається судом, провадження по справі за первісним позовом слід припинити відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося вище у цьому рішенні п. 6.2 та п. 6.4 договору сторони передбачили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань зі створення системи комплексного екологічного моніторингу міста, селищ Таромське і Сухачівка, території зони впливу хвостосховищ виконавець, виплачує замовнику штраф у розмірі 0,1 відсотка вартості, а за кожний день прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості невиконання створення СКЕМ. Сплата неустойки не звільняє виконавця від належного виконання ним своїх зобов'язань, передбачених цим договором.

Відповідач (зустрічний позивач) нарахував позивачу штрафні санкції у загальній сумі 227 114,85 грн, які складаються з штрафу у розмірі 0,1% за невиконання зобов'язань з поставки обладнання та виробів за період з 01.07.2015 по 25.11.2015 у сумі 155 822,85 грн та додаткового штрафу у розмірі 7% за прострочення 30 днів починаючи з 01.08.2015 у сумі 71 292,00 грн.

Частиною 3 ст. 538 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що перший етап робіт був виконаний позивачем в червні 2013 року, про що свідчить підписаний сторонами акт прийому-здачі робіт від 22.07.2013, але зобов'язання з оплати виконаних робіт відповідачем тривалий час не виконувались, тому позивач був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням суду від 22.03.2014 з відповідача стягнуто на користь позивача 503 887,25 грн заборгованості, яка була сплачена через тривалий час. Таким чином у позивача були всі підстави вважати, що у разі продовження виконання робіт їх оплата не буде здійснена вчасно.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 5.4.3 договору між сторонами передбачено, що виконавець (позивач) у разі невиконання зобов'язань замовником має право достроково розірвати договір, повідомивши про це замовника у строк не пізніше 5 робочих днів з дня прийняття цього рішення.

Відповідачем допущено порушення зобов'язання з оплати за виконані позивачем роботи, відповідач відмовився від укладання додаткової угоди до договору у зв'язку із підвищенням цін на матеріали та обладнання, тому позивач мав право розірвати договір в односторонньому порядку та не повинен був узгоджувати це з відповідачем шляхом підписання додаткових письмових угод. Своїм правом на це позивач скористався надіславши відповідачу листи від 27.05.2015 та 11.06.2015.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З урахуванням того, що спірний договір припинив свою дію, а відтак і умови договору втратили юридичну силу, у тому числі і стосовно порядку нарахування штрафних санкцій, посилання відповідача (зустрічного позивача) на необхідність виконання умов договору вже після закінчення строку його дії є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги щодо сплати штрафних санкцій у сумі 227 114,85 грн за невиконання договірних зобов'язань з поставки обладнання та виробів, в тому числі програмних і технічних засобів, програмно-технічних засобів комплексів, інформаційних виробів, засобів зв'язку вартість, яких становить 1 018 456,80 грн та обов'язкового здійснення цієї поставки у найкоротші строки, то суд зазначає, що з огляду на обставини та матеріали справи вони не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність зустрічної позовної заяви, у задоволенні якої слід відмовити; провадження у справі за первісним позовом підлягає припиненню у зв'язку з відмовою від позову на підставі п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 5 ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи вищезазначене, сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір у сумі 1 218,00 грн поверненню в даному випадку не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за зустрічною позовною заявою у сумі 4 624,72 грн покладаються на відповідача (зустрічного позивача) відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 49, п.4 ч.1 ст. 80 та ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі за первісним позовом припинити.

2. Судові витрати за первісним позовом покласти на його заявника.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору у сумі 4 624,72 грн за подання зустрічної позовної заяви покласти на відповідача (зустрічного позивача).

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2016.

Суддя В.Д. Воронько