РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016Справа №910/19978/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (м. Київ, Україна)

до Компанії Sonders Trading K/S Co., Limited (м. Гонконг, Китайська Народна Республіка)

про стягнення 421 152, 34 дол. США

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Охріменко О.О.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії Sonders Trading K/S Co., Limited (далі-відповідач) про стягнення 421 152, 34 дол. США, що еквівалентно 8 717 113, 05 грн., у тому числі: 330 056, 69 дол. США - основний борг, 91 095, 65 дол. США - збитків у вигляді пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР140114-1 від 14.01.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.02.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Зокрема, зобов'язано позивача надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 року про порушення провадження у справі № 910/19978/15 у трьох примірниках та позовну заяву з додатками у трьох примірниках у термін до 20.08.2015.

19.08.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача на виконання вимог ухвали суду надав нотаріально засвідчені переклади англійською мовою ухвали суду від 05.08.2015 та позовної заяви у трьох примірниках.

Крім того, представник позивача подав клопотання про виправлення описки, допущеної в ухвалі Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 у справі № 910/19978/15, а саме у назві позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015 виправлено описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 у справі № 910/19978/15. Зокрема, у пункті 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 у справі № 910/19978/15 у назві позивача, замість: «Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова компанія», слід читати: «Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

08.02.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку із відрядженням судді Бондарчук В.В. для участі у запланованому навчальному візиті до Королівства Іспанії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 судове засідання призначено на 25.02.2016 за участю представників сторін.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд зазначену у резолютивній частині позовної заяви суму збитків у вигляді пені у розмірі 91 095, 65 доларів США вважати нарахованою сумою пені за прострочення оплати товару.

Суд прийняв до розгляду подану заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 25.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - продавець) та Компанією Neslot Limited (далі - покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № ЕХР140114-1, умовами якого передбачено, що продавець повинен продати, а покупець прийняти й оплатити борошно пшеничне 1-го та/або 2-го та/або вищого ґатунку, в мішках, навалом, на умовах даного контракту.

Країна походження товару - Україна (п 1.2. контракту).

Відповідно до п. 3.1. контракту, товар поставляється на умовах CFR порт Латакія або Тартус, Сирія за вибором покупця.

Пунктом 3.4. контракту передбачено, що період поставки: з 15-го січня 2014 р. по 30-те квітня 2014 р. Дата коносаменту вважається датою поставки.

Ціна товару визначається сторонами в додаткових угодах до даного контракту, що є його невід'ємною частиною. Загальна вартість контракту складається із суми всіх додаткових угод до даного контракту (п.п. 4.1. та 4.2. контракту).

Умовами п. 5.1. контракту визначено, що оплата за кожну партію товару здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переводу грошових коштів на рахунок продавця протягом тридцяти банківських днів з дати надання продавцем покупцю оригіналів всіх наступних документів: рахунок-фактура.

Даний контракт вступає в силу після його підписання і скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків по контракту (п. 12.4. контракту).

15.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Компанією Neslot Limited укладено додаткову угоду № 1 до зовнішньоекономічного контракту № ЕХР140114-1 від 14.01.2014, якою сторони відповідно до п. 4.1. контракту встановили наступне:

Ціна борошна пшеничного другого ґатунку в мішках по 49, 5 кг, що поставляється в контейнерах становить 321, 00 дол. США/МТ.

Загальна орієнтовна вартість даної додаткової угоди складає 353 100, 00 дол. США +/- 10 % (п. 2. додаткової угоди).

23.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Компанією Neslot Limited підписано акт приймання-передачі товару згідно зовнішньоекономічного контракту № ЕХР140114-1 від 14.01.2014, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв товар: 1 028 214 МТ борошно 2-го ґатунку по 321, 00 дол. США за одну МТ на суму 330 056, 69 дол. США.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов зовнішньоекономічного контракту було поставлено Компанії Neslot Limited товар на загальну суму 330 056, 69 доларів США, що підтверджується, наведеним вище актом приймання-передачі товару, митною декларацією № 500060702/2014/000417 від 23.01.2014 та рахунком-фактури/Invoice № 140414-1-01 від/dd. 22.01.2014 (копії в матеріалах справи).

При цьому, Компанія Neslot Limited за поставлений товар не розрахувалася, внаслідок чого за компанією утворилась заборгованість у розмірі 330 056, 69 доларів США.

05.03.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - сторона-1), Компанією Neslot Limited (далі - сторона-2) та Компанією Sonders Trading K/S Co., Limited (далі - сторона-3) укладено угоду про переведення боргу, умовами якої передбачено, що:

1) сторона-2 має зобов'язання сплатити стороні-1 2 050 740, 50 дол. США за 6 226.655 МТ борошна 2-го ґатунку:

1 028.214 МТ, вартістю 330 056, 69 дол. США згідно зовнішньоекономічного контракту № ЕХР 140114-1 від 14.01.2014;

5 198.441 МТ, вартістю 1720 683, 81 дол. США згідно зовнішньоекономічного контракту № ЕХР 230114-1 від 23.01.2014;

2) сторона-3 має зобов'язання сплатити стороні-2 2 051 051, 99 дол. США за 6 226.655 МТ борошна 2-го ґатунку:

1 028.214 МТ, вартістю 330 108, 10 дол. США згідно контракту № ЕХР140114-1 від 14.01.2014;

5 198.441 МТ, вартістю 1 720 943,89 дол. США згідно контракту № ЕХР230114-1 від 14.01.2014.

Сторони домовилися про наступне:

сторона-1 не заперечує проти переведення боргу від сторони-2 на сторону-3 в загальній сумі 2 050 740, 50 дол. США;

сторона-2 не заперечує проти прямого платежу від сторони-3 на користь сторони-1 в загальній сумі 2 050 740, 50 дол. США.

Після підписання даної угоди, сторони погодили, що сторона-1 втрачає право вимагати від сторони-2 оплати за отриманий товар в загальній сумі 2 050 740, 50 дол. США; сторона-2 втрачає право вимагати від сторони-3 оплати за отриманий товар в загальній сумі 2 050 740, 50 дол. США; сторона-1 набуває права вимагати від сторони-3 виконання платіжних зобов'язань в сумі 2 050 740, 50 дол. США.

Таким чином, на підставі угоди про переведення боргу від 05.03.2014 зобов'язання по оплаті заборгованості у розмірі 330 056, 69 доларів США перейшли до відповідача.

Так, позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про сплату заборгованості № 130-2-12/2286 від 07.05.2015, в якій позивач вимагав негайної оплати поставленого товару загальною вартістю 330 056, 69 доларів США в додатках до якої рахунок - фактури/Invoice № 140414-1-01 від/dd. 22.01.2014, що підтверджується квитанцією № від 07.05.2015.

Відповідач на зазначену вище вимогу відповіді не надав, оплати поставленого товару не здійснив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 330 056, 69 доларів США.

Крім того, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" просить стягнути з відповідача 91 905, 65 доларів США - пені за період з 01.05.2014 по 27.07.2014.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

01.02.1991 відповідно до Указу № 7978-ХІ від 23.08.1989 Президії Верховної Ради УРСР для України набула чинність Конвенція Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 (надалі «Конвенція ООН»).

З 01.01.1988 Конвенція набула чинності для Договірної держави - Китай, де має своє місцезнаходження відповідач. Статус Конвенції підтверджується Запискою ООН Статус Конвенцій та Типових законів ЮНІСТРАЛ від 08.07.2003.

Таким чином, Україна та Китайська Народна Республіка є договірними державами в розумінні ст. 1 Конвенції ООН.

Положеннями ст. 1 Конвенції ООН визначено, що ця конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах коли ці держави є Договірними державами; або коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.

Частиною 2 ст. 7 Конвенції ООН встановлено, що питання, які стосуються предмета регулювання цієї Конвенції, які безпосередньо в ній не вирішені, підлягають вирішенню згідно із загальними принципами, на яких вона ґрунтується, за умови відсутності таких принципів - згідно з правом, застосованим відповідно до норм міжнародного приватного права.

Відповідно до ст. 53 Конвенції ООН, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.

Згідно ст. 59 Конвенції ООН, покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який

встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар у кількості 1 028.214 МТ на загальну суму 330 056, 69 доларів США, що підтверджується актом приймання -передачі товару, митною декларацією та рахунком-фактури.

Однак, відповідач оплати поставленого товару не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови зовнішньоекономічного контракту № ЕХР140114-1 від 14.01.2014, та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 330 056, 69 доларів США.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 91 905, 65 доларів США - пені за період з 01.05.2014 по 27.07.2014.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості

недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Так, відповідно до Акту № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", за результатами якої, за порушення строків зарахування виручки резидентів в іноземній валюті на валютний рахунок позивача, нараховано останньому пеню у розмірі 91 905, 65 доларів США за період з 01.05.2014 по 24.07.2014 від суми заборгованості 330 056, 69 доларів США.

Таким чином, враховуючи те, що пеню у розмірі 91 905, 65 доларів США нараховано позивачу внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР140114-1 від 14.01.2014, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 91 905, 65 доларів США - пені.

Згідно приписів частини другої статті 198 ГК України та статті 533 ЦК України допускається стягнення коштів в іноземній валюті, оскільки відповідач не є резидентом України.

Витрати зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити.

2. Стягнути з Компанії Sonders Trading K/S Co., Limited (Unit 1502, 15/F Jubilee Centre 46 Gloucester Road, Wan Chail, Hong Kong) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код - 37243279) 330 056 (триста тридцять тисяч п'ятдесят шість) доларів США 69 центів - основного боргу, 91 095 (дев'яносто одну тисячу дев'яносто п'ять) доларів США 65 центів - пені, що разом еквівалентно 8 717 113 (вісім мільйонів сімсот сімнадцять тисяч сто тринадцять) грн. 05 коп. та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 29.02.2016.

Суддя Бондарчук В.В.