РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа № 902/1593/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" на рішення господарського суду Вінницької області від 28.01.16 р. у справі № 902/1593/15

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" ( 21001, м. Вінниця, вул.Фрунзе, 4д)

про стягнення 97 240,00 грн.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 28.01.2016 р. у справі №902/1593/15 (суддя Яремчук Ю.О.) позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" про стягнення 97 240,00 грн. - задоволено повністю.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Вінницької області від 28.01.2016 р. у справі №902/1593/15 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 28.01.2016 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" про стягнення штрафу у розмірі 97 240,00 грн. відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" посилається на ту обставину, що господарський суд Вінницької області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що відомості, внесені у комерційний акт, не відповідають дійсності, оскільки згідно Акту приймання за ф.69 на ПАТ «Дніпроспецсталь» від 07.06.2015 року, вага нетто складає 58,300 тон, а не 56450 кг, як вказано в комерційному акті від 05.06.2015 р., що був складений на ст. Нижньодніпровський вузол. Також у Акті за ф.69 зазначено, що вага тари-вагона №60626181 складає 22,100 т., а не 24 тони, як зазначено в у програмі залізниці та написано на самому вагоні.

Позивачем не надано паспорт ваг зі станції Запорожье-Левое з відмітками про проведення останнього технічного огляду вимірювального засобу. В технічному паспорті вагонних ваг №14 вказано, що інтервал між перевірками-оглядами ЗВВТ становить 6 (шість) місяців. Виходячи з того, що остання повірка проводилась 15.10.2014 року, наступна перевірка мала б бути проведена в квітні 2015 року, однак відмітка про чергову повірку у паспорті ваг відсутня. Оскільки спірний вагон було зважено 05.06.2015 року на вагах, які вчасно не були повірені, є всі підстави вважати, що маса вантажу та маса вагона №60626181 визначена неправильно. Також позивачем не надано виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

У судовому засіданні представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 28.01.16 р. у справі № 902/1593/15 є незаконним та таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" здійснило відправлення вагону № 60626181 за накладною № 34844803 зі станції Уладівка Південно-Західної залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом зважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. Так, у накладній № 34844803 у вагоні № 60626181 зазначена маса вантажу 61 500 кг, фактично маса вантажу складає 56450 кг, що на 5050 кг менше, ніж вказано у накладній.

За результатами проведеного зважування складено Комерційний акт РА № 008946/328/1097 від 05.06.2015 року та Акт загальної форми від 05.06.2015 року.

У розділі «Д» Комерційного акту РА № 008946/328/1097 від 05.06.2015 року зазначено, що при зважуванні вагонів у статичному режимі у присутності заст. ДС Клюєва, АРГ Старовойтової, приймальника потягів Кокошинської, приймоздавальника Рогозіної на справних 150 тн вагонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, які пройшли державну повірку 15.10.2014 р., виявилось: вага брутто - 80450 кг, тара за документом - 24000 кг, нетто - 56450 кг; що на 5050 кг менше, ніж вказано у накладній. Завантаження нижче бортів на 10-30 см.; накрита листами заліза, марковано. Заглиблень немає, маркування не порушене. Вагон без торцевих дверей, розвантажуючи люки з обох боків зачинені, закручені. З технічного зору вагон справний. При повторному перевантаженні вагону вага підтвердилась.

Як вбачається з копії технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки "Вагонні ваги" №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень, засіб ваговимірювальної техніки "Вагонні ваги" №14 пройшов перевірку, про що свідчить відмітка «контроль придатності, ЗВВТ для зважування вантажів, профілактичне обслуговування, перевірки несправності, ремонт та усунення недоліків».

Звертаючись до господарського суду Вінницької області, позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги тим, що позивачем розраховано штраф відповідно до статті 118 Статуту, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 97 240,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з Загальними положеннями Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України, як зазначено у статті 2 Статуту, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. На підставі статті 5 цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Одночасно з цим, відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж, завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній. У відповідності до цього, у пункті 22 Правил видачі вантажів передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси вантажів у вагонах може здійснюватись нею у будь-який спосіб, передбачений для визначення маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми діючого законодавства дозволяють здійснювати перевірку його маси шляхом як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним способом визначення маси вантажу, що підтверджується також і усталеною судовою практикою, а також п.3.18 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею". Встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що специфіка вантажу, перевезення якого здійснювалось за накладною № 34844803 у вагоні № 60626181, є такою, що не вимагає іншого способу визначення маси вантажу, оскільки вантаж є ломом чорного металу.

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Однак, враховуючи викладені висновки, залізниця, користуючись правом, визначеним ст. 24 Статуту залізниць України під час перевірки на проміжних станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Як встановлено судом першої інстанції, при проходженні вагонів через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі статті 24 Статуту, залізницею проведено перевірку маси вантажу шляхом зважування на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. Зважування проведено двічі. Встановлений факт задокументовано шляхом складання Комерційного акту РА №008946/328/1097 від 05.06.2015 року та Акту загальної форми від 05.06.2015 року.

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Також, відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою комерційного акту РА №008946/328/1097 від 05.06.2015 року, яким засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній, як такого, що складений у відповідності до вимог, пред'явлених до його складання Правилами складання актів, а тому в даному випадку є належним та допустимим доказом відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 12 Правил складання актів визначено, що якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Як слідує з Розділу "Є" Комерційного акту РА № 008946/328/1097 від 05.06.2015 року, станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці зазначено, що 07.06.2015 року під час зважування вантажу різниці між цим актом не виявлено, що підтверджується підписами заступника начальника станції, прийомоздавальника, інженером, начальником вантажного району.

Таким чином, станцією підтверджено факт неправильно зазначеної маси вантажу у залізничній накладній.

При дослідженні судом апеляційної інстанції наявних у справі доказів та доводів апелянта, викладених ним у апеляційній скарзі та поясненнях в судовому засіданні, апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення скарги. При цьому апеляційний суд виходив з наступного.

Частиною 3 статті 5 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту визначаються Законом України «Про залізничний транспорт». Питання, повязані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 358-368 Цивільного кодексу. Відповідно до статті 358 ЦК України умови перевезення вантажів і відповідальність сторін за договором перевезення визначаються статутами (кодексами) окремих видів транспорту і правилами, які затверджуються у встановленому порядку.

Статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі, визначеному в порядку, встановленому статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів у випадку, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Посилання відповідача на відсутність для перевізника будь-яких негативних наслідків, які були б повязані з невідповідністю фактичної маси вантажу масі вантажу, зазначеній у перевізних документах, не може вплинути на правильний по суті висновок суду першої інстанції, оскільки застосування положень статей 118 та 122 Статуту залізниць України не потребує встановлення факту настання негативних наслідків, для застосування штрафу необхідною та достатньою умовою є встановлення самого факту такої невідповідності. Відтак, посилання у апеляційній скарзі на відсутність збитків, завданих Придніпровській залізниці діями відповідача, не свідчить про відсутність підстав стягнення штрафу.

Відтак з урахуванням вище викладеного, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Як розяснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля-Промресурс" на рішення господарського суду Вінницької області від 28.01.16 р. у справі № 902/1593/15 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №902/1593/15 повернути до господарського суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.