РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016Справа №910/661/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "С К С"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВОСЬКА ПЛЮС"

про: стягнення 4.731,03 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Зіновєв Д.С. - за довіреністю від 05.01.2016 № 350;

відповідача: Тепцов А.О. - за довіреністю від 01.10.2015 № б/н.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С К С" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВОСЬКА ПЛЮС" про стягнення 6.058,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки від 25.03.2015 № 4175, останній вартість отриманого товару не оплатив, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 6.058, 33 грн, з яких основна заборгованість складає 4.532,02 грн, пеня - 1.325,09 грн, 3 % річних - 78,22 грн та інфляційні втрати - 123,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.01.2016 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/661/16. Розгляд справи призначено на 08.02.2016.

В судових засіданнях 08.02.2016 та 22.02.2016 судом оголошено перерви до 22.02.2016 та 24.02.2016 відповідно.

Відповідач правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзив на позов до суду не подав, а тому відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В свою чергу з усних пояснень представника відповідача вбачається, що останній проти задоволення позову заперечує, та вказує, що товар за укладеним між сторонами спору договором поставки, а саме за товарно-транспортними накладними від 20.04.2015 № К, від 22.04.2015 № К, від 08.05.2015 № К та від 11.05.2015 № К отриманий не був, оскільки у вказаних накладних зазначене невірне найменування покупця.

До господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про уточнення розміру позовних вимог в якому останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3.204,72 грн, інфляційне збільшення суми боргу в сумі 123,00 грн, пеню у розмірі 1.325, 09 грн, 3% річних у сумі 78,22 грн.

Вказане клопотання представника позивача розцінюється судом як зменшення розміру позовних вимог, тому спір розглядається з урахуванням такого зменшення.

В судовому засіданні 24.02.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "С К С" (далі - позивач), як постачальником та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВОСЬКА ПЛЮС" (далі - відповідача), як покупцем, укладено договір поставки від 25.03.2015 № 4175 (далі - Договір) відповідно до якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати його в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару визначається в товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), які оформлюються постачальником згідно отриманого від покупця замовлення.

Товар передається покупцю окремими партіями на підставі ТТН, яка оформлюється згідно замовлення. Замовлення на товар передається покупцем та приймається постачальником по телефону або через представника постачальника (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору прийняття товару здійснюється шляхом підписання покупцем особисто або через уповноважених осіб ТТН, виписаної постачальником, яка є невід'ємною частиною Договору.

Оплата товару здійснюється протягом тридцяти календарних днів з моменту передачі партії товару покупцю (п. 4.1. Договору).

Згідно п. 6.1. договору у випадку затримки оплати за товар згідно п. 4.1. договору, покупець зобов'язаний виплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочки платежу, починаючи з дати, коли покупець був зобов'язаний оплатити партію товару.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар. Наведений факт підтверджується товарно-транспортними накладними від 20.04.2015 № К на суму 842,30 грн, від 22.04.2015 № К на суму 981,72 грн, від 08.05.2015 № К на суму 810,61 грн, від 11.05.2015 № К на суму 677,99 грн, від 20.05.2015 № К на суму 2.028,70 грн.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок невиконання відповідачем обов'язку, встановленого пунктом 4.1. Договору. Відповідач оплату вартості отриманого ним товару на користь позивача здійснив частково, а саме в сумі 2.167, 00 грн. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за договором у сумі 3.204, 72 грн.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 1.325, 09 грн, 3 % річних в сумі 78, 22 грн та інфляційних втрат в сумі 123, 00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням такого.

За приписами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 3.204, 72 грн, сторонами спору до суду не подано.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи сукупність фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 3.204, 72 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

Стосовно позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, розмір якої складає 1.325, 09, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Враховуючи наведені вище норм права, здійснений позивачем розрахунок є невірним, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню в сумі 1.183,05 грн, за розрахунком суду, здійсненого за період, на який позивачем нараховувалася пеня, з урахуванням правил, встановлених ч. 5 ст. 254 ЦК України.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 78,22 грн та інфляційних втрат в сумі 123,00 грн, суд визнав розрахунки позивача вірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення представника відповідача щодо невірного зазначення покупця у товарно-транспортних накладних від 20.04.2015 № К, від 22.04.2015 № К, від 08.05.2015 № К та від 11.05.2015 № К судом відхилені, оскільки вказані накладні скріплені печаткою відповідача та засвідчені підписами відповідальних осіб останнього щодо отримання товару, відповідно до генеральної довіреності, яка наявна в матеріалах справи.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, тому суд, керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВОСЬКА ПЛЮС" в повному обсязі.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АВОСЬКА ПЛЮС" (02156, м. Київ, вул. Жукова Маршала, буд. 31-А; ідентифікаційний код 38912071, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 36088095, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 3.204 (три тисячі двісті чотири) грн 72 коп; 3 % річних в сумі 78 (сімдесят вісім) грн 22 коп.; інфляційні втрати в сумі 123 (сто двадцять три) грн. 00 коп; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26 лютого 2016 року

Суддя С.В. Балац