ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.16р. Справа № 904/10891/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 16.11.2015 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 7/10-3003 від 28.12.2015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про зобов'язання Дніпропетровську міську раду укласти договір оренди земельної ділянки за адресою: вул. Барнаульська, 2-а, кадастровий номер - :03:328:0172.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із закінченням терміну договору оренди земельної ділянки за адресою вул. Барнаульська, 2-а від 22.03.2010 року, який був зареєстрований в Державному реєстрі земель від 14.05.2010 року № 24, позивач звернувся до відповідача щодо укладення додаткової угоди до договору оренди щодо пролонгації оренди зазначеної ділянки на новий термін, але оскільки в порядку, передбаченому ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода укладена не була, шляхом переговорів була досягнута домовленість щодо укладення нового договору оренди. Однією із умов укладення до договору оренди земельної ділянки Дніпропетровська міська рада відповідно до рішення від 21.05.2014 року № 267/51 визначила встановлення меж земельної ділянки по вул. Барнаульський, 2а в натурі (на місцевості). ОСОБА_3 Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, прийшло до висновку щодо невідповідності наданих документів положенням пункту "б" частини 2 ст. 198 Земельного кодексу України, а саме: а) не погоджено землекористувачем - балансоутримувачем ТП (напрямок Е-Є); б) не погоджено землекористувачем - ЗАТ "Дніпропластмас" (напрямок В-Г); в) відсутні правовстановлюючі документи щодо будівлі (літ. Б-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Барнаульська, 2-а).

На думку позивача, робота щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: вул. Барнаульська, 2-а, кадастровий номер - :03:328:0172 зупинена ОСОБА_3 Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області за формальними ознаками, необґрунтованими нормами діючого законодавства, оскільки позивач надав всі документи, які підтверджують право володіння будівлями на орендованій ділянці і про відсутність будь-яких майнових спорів щодо меж земельної ділянки.

Також позивач зазначає, що земельна ділянка за адресою: вул. Барнаульська, 2-а, кадастровий номер - :03:328:0172 вже один раз встановлювались під час укладання договору оренди земельної ділянки від 22.03.2010 року, про що свідчить перелік доданих до договору документів, а саме Актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 10.05.2005 року № 12446. Порівняльний аналіз з актом встановлення (відновлення) та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 28.08.2014 року № 461/699 свідчить про те, що площа земельної ділянки залишилася незмінною - 0,6841 га, а довжина периметру - 80,08 м., замість 380,11 м. у попередньому акту, тобто різниця складає всього лише 3 см., що можна пояснити більш сучасними і точними засобами вимірювання. Таким чином, аналіз підтверджує незмінність площі та меж земельної ділянки. Також незважаючи на формальне закінчення договору оренди з 22.03.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" продовжує залишатися фактичним орендарем земельної ділянки за адресою: вул. Барнаульська, 2-а, і продовжує сплату орендної плати за землю, що підтверджується довідкою.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.05.2014 року № 26751 надано дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному розміщенню адміністративних будівель та житлових будинків і споруд інституту по вул. Барнаульській, 2-а (Жовтневий район). Станом на 22.01.2016 року розроблену та погоджену в порядку встановленому чинним земельним законодавством України, відповідну технічну документацію до міської ради не надано. Не надання товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" встановленого чинним земельним законодавством України, та необхідного для підготовки відповідних проектів рішень, пакету документів, унеможливлює подальший розгляд порушеного питання, а саме, через відсутність зазначеної технічної документації, не вбачається можливим підготувати проект рішення міської ради про передачу земельної ділянки. ОСОБА_3 Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 05.12.2014 року № 04-05/051214/3 керівнику товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" було повернуто технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на доопрацювання з метою приведення у відповідність до норм чинного законодавства України. Але виходячи з наявних документів, недоліки так і не було усунуто.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2015 року порушено провадження у справі з призначення справи до розгляду в засіданні на 26.01.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 26.01.2016 року було оголошено перерву до 03.02.2016 року, від 03.02.2016 року до 18.02.2016 року. Ухвалою суду від 15.02.2016 року розгляд справи призначався на 22.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 22.02.2016 року за клопотанням позивача строк розгляду спору продовжено до 09.03.2016 року включно та розгляд справи відкладено до 01.03.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 01.03.2016 року було оголошено перерву до 09.03.2016 року.

У судовому засіданні 09.03.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.12.2009 року № 354/53 22.03.2010 року між відкритим акціонерним товариством "Інститут ДніпроВНІПІенергопром", правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром", (далі - позивач) та Дніпропетровською міською радою (далі - відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Барнаульська, 2-А, з терміном на три роки і був зареєстрований в Державному реєстрі земель від 14.05.2010 року за № 24.

У звязку з закінченням строку дії вищезазначеного договору оренди землі, позивач звернувся до Дніпропетровської міської ради з метою укладення нового договору оренди землі.

21.05.2014 року Дніпропетровською міською радою VІ скликання на сесії було прийнято рішення № 267/51 Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" надав розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному розміщенню адміністративних будівель та житлових будинків і споруд інституту по вул. Барнаульській, 2А (Жовтневий район).

Пунктом 2 вищезазначеного рішення, товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут ДніпроВНІПІенергопром" було зобов'язано замовити у суб'єктів господарювання, що є розробниками документації із землеустрою, згідно з вимогами, передбаченими чинним законодавством, розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Барнаульська, 2А, та після її погодження, відповідно до чинного законодавства, подати цю документацію до міської ради для прийняття відповідного рішення про передачу в оренду земельної ділянки.

ОСОБА_3 Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, прийшло до висновку щодо невідповідності наданих документів положенням пункту "б" частини 2 ст. 198 Земельного кодексу України, а саме: а) не погоджено землекористувачем - балансоутримувачем ТП (напрямок Е-Є); б) не погоджено землекористувачем - ЗАТ "Дніпропластмас" (напрямок В-Г); в) відсутні правовстановлюючі документи щодо будівлі (літ. Б-1 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Барнаульська, 2-а).

На думку позивача, робота щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: вул. Барнаульська, 2-а, кадастровий номер - :03:328:0172 зупинена ОСОБА_3 Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області за формальними ознаками, необґрунтованими нормами діючого законодавства, оскільки позивач надав всі документи, які підтверджують право володіння будівлями на орендованій ділянці і про відсутність будь-яких майнових спорів щодо меж земельної ділянки.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (п. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Згідно п.3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок; надання в користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом її відведення, звертається з клопотанням про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації (пункт 1, 2 ст. 134 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності або право тимчасового користування земельною ділянкою виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації.

За ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

В силу частини першої статті 31 та статті 33 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору; у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором; письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Відповідно до пункту тридцять четвертого статті 26, пункту другого статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов'язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки за відсутності такого рішення є порушенням його виключного, передбаченого Конституцією України, права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Доказів прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо укладення договору оренди земельної ділянки відповідачем не надано.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги щодо зобов'язання Дніпропетровську міську раду укласти договір оренди земельної ділянки за адресою: вул. Барнаульська, 2-а, кадастровий номер - :03:328:0172 не підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.03.2016 року.

Суддя ОСОБА_4