УХВАЛА

04.03.2016Справа № 910/3731/16
За заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська компанія "Моор і Кросондович"

Відділу державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців Оболонського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання недійсним рішення та скасування державних реєстраційних дій

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.03.2016 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська компанія "Моор і Кросондович" (далі - відповідач-1) та Відділу державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців Оболонського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2) про визнання недійсним рішення та скасування державних реєстраційних дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що незаконне, одноособове прийняття рішення учасником Товариства - ОСОБА_2, який володіє 50% часткою в статутному капіталі, і за законом не може прийняти відповідні рішення, проводити Загальні збори учасників за відсутності кворуму.

За твердженням позивача, на підставі неправомірного рішення Загальних Зборів учасників Товариства від 12.02.2016, проведена державна реєстрація змін до установчих документів, змін складу та інформації про засновників, здійснено внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах - виключено зі складу учасників Позивача, змінено керівника Товариства на ОСОБА_2.

Таким чином, єдиним засновником, учасником, керівником Товариства є ОСОБА_2.

За таких умов, ОСОБА_2 має можливість одноособово проводити та скликати Загальні збори учасників Товариства, вирішувати питання про відчуження своєї частки у статутному капіталі третій особі, внесення зміни до установчих документів та до ЄДР, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, існує значний ризик заволодіння нерухомим майном Товариства: нежитловими приміщеннями (офісом) ТОВ «АК «Моор і Кросондович» за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 23 офіс 1 (надалі у тексті - «офіс»).

Вказаний «офіс» є майном ТОВ «АК «Моор і Кросондович», має велику ринкову вартість, розміщений у центрі Києва. Вказана вартість є більшою 6 670 000 грн.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до приписів статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до приписів частини 1 статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Поняття господарської діяльності міститься і в інших законах України, проте на відміну від загального визначення господарської діяльності в ГК України, її визначення, що міститься в спеціальних законах, застосовується лише для цілей цих законів.

З огляду на те, ОСОБА_2 має можливість одноособово проводити та скликати Загальні збори учасників Товариства, вирішувати питання про відчуження своєї частки у статутному капіталі третій особі, внесення зміни до установчих документів та до ЄДР, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Наведене свідчить про наявність зв'язку між визначеними заходами до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти і предметом спору, співмірність та адекватність таких заходів із заявленими вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування вищезгаданих заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що позивачем вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову - задовольнити.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті накласти арешт на корпоративні права, а саме: 100% часток статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» (адреса: 04209, м. Київ, Оболонський район, вул. Героїв Дніпра, буд. 16-А, кв. 212; ідентифікаційний код: 23154579).

3. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті накласти арешт на все майно, належне Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» (адреса: 04209, м. Київ, Оболонський район, вул. Героїв Дніпра, буд. 16-А, кв. 212; ідентифікаційний код: 23154579).

4. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження ".

5. Стягувач у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місцезнаходження: 01030, АДРЕСА_2).

6. Боржник у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська компанія «Моор і Кросондович» (адреса: 04209, м. Київ, Оболонський район, вул. Героїв Дніпра, буд. 16-А, кв. 212; ідентифікаційний код: 23154579).

7. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дати її прийняття 04.03.2016 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

8. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з моменту її прийняття.

Суддя М.О. Лиськов