ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 925/46/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНО», Київська область, Білоцерківський район, с. Фурси, вул. Нова, 4, (поштова адреса: Київська область, м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги, 14а/22)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Свійтанок», Черкаська область, Канівський район, с. Беркозівка, вул. Шевченка, буд. 125

про стягнення 51 417,00 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНО» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Свійтанок» про стягнення заборгованості за поставлену продукцію виробничо-технічного призначення згідно договору від 29.05.2015р. №ВПВ 6-028 на умовах відстрочення кінцевого розрахунку, в розмірі 51 417,00 грн., в тому числі:

36 006,00 грн. основного боргу,

4 419,00 грн. пені,

7 901,00 грн. штрафу,

3 091,00 грн. - 30% річних,

та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання повторно не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала суду від 26.01.2016р. про порушення провадження у справі повернулась до суду з відміткою працівника пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах. Місце проведення господарської діяльності відповідно до положень ст. 93 Цивільного кодексу України відповідає адресі реєстрації.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

29.05.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНО» (Постачальником Позивач по справі), в особі менеджера із збуту ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №6/12/2014 від 23.12.2014р., та товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Свійтанок» (Покупцем Відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки №ВПВ 6-028 на умовах відстрочення кінцевого розрахунку (далі Договір, а.с. 17-18), за умовами якого в строки, визначені договором, Постачальник зобовязується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі товар), а Покупець зобовязується сплатити за нього визначену договором грошову суму та прийняти товар (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, строк поставки Покупцю та базис поставки, гривнева ціна товару, строк оплати, а також інші умови, визначені в додатках, які є невідємною частиною цього договору. У випадку коли товаром є насіння с/г культур, сторони в доповнення до умов цього договору застосовують положення Додатку №2, який є складовою частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна товару вказана в Додатках до Договору, що є невідємною частиною Договору або видаткових накладних (у випадку відсутності зазначення ціни у Додатку). Сторони встановлюють ціну договору в гривнях, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті (долари США, або Євро).

Відповідно до Додатку №1 від 29.05.2015р. до Договору (а.с.20) Позивач постачає Відповідачу засоби захисту рослин «Грінфорт АХ 900» в кількості 180 л, загальною вартістю 33 890,40 грн.

Відповідно до Додатку №2 від 02.06.2015р. до Договору (а.с.19) Позивач постачає Відповідачу засоби захисту рослин «Грінфорт АХ 900, к.е.» в кількості 60 л, загальною вартістю 11 296,80 грн.

На виконання умов Договору Позивач відпустив товар Відповідачу згідно видаткових накладних та довіреності №7 від 02.06.2015р. (а.с. 22) на загальну суму 45 187,00 грн., в тому числі ПДВ:

- видаткова накладна від 02.06.2015р. №РН-0000181 на суму 33 890,40 грн. (а.с. 21);

- видаткова накладна від 04.06.2015р. №РН-0000197 на суму 11 296,80 грн. (а.с. 23).

Товар був отриманий Відповідачем, що підтверджується підписами відповідача з прикладенням печатки господарства на видаткових накладних.

За отриманий товар Відповідач розрахувався частково, сплативши Позивачу:

02.05.2015р. 9 900,00 грн. та

02.06.2015р. 3 680,00 грн.

Станом на 25.01.2016р. заборгованість Відповідача становить 31 607,00 грн. Претензій стосовно кількості, якості та вартості товару Відповідачем не заявлено.

На суму заборгованості позивачем нараховано пеню та штраф.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань стало підставою звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення боргу.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару з відстроченням кінцевої оплати - на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір поставки №ВПВ 6-028 на умовах відстрочення кінцевого розрахунку від 29.05.2015р. відповідає вимогам статті 712 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки №ВПВ 6-028 на умовах відстрочення кінцевого розрахунку від 29.05.2015р. не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно п. 1.2. Договору та Додатків до нього Відповідач повинен був сплатити до 21.09.2015р. 45 187,00 грн. Позивач в період з 02.06.2015р. по 04.06.2015р. здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар засоби захисту рослин «Грінфорт АХ 900, к.е.» на загальну суму 45 187,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено. Відповідач розрахувався за поставлений товар частково, сплативши Позивачу лише 13 580,00 грн.

Факт наявності заборгованості підтверджується договором, видатковими накладними, та податковими накладними на господарські операції. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений в Додатках №1, №2 до Договору.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав.

Станом на 25.01.2015р. заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становила 31 607,00 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договору у випадку збільшення міжбанківського курсу долару США або Євро стосовно гривні з моменту підписання Сторонами Додатка (-ів) до Договору на день проведення розрахунку ціни на оплачений товар підлягає зміні, у звязку з чим Сторони узгодили, що здійснюється зміна ціни товару за наступною формулою Р=(К1/К2)хР1, де:

Р - змінена сума в гривнях на день оплати;

Р1 - вартість товару на момент підписання Додатку;

К1 - гривня до долару США або Євро за міжбанківським курсом на день оплати;

К2 - гривня до долару США або Євро за міжбанківським курсом на день підписання Додатку до Договору.

Комерційним курсом гривні до іноземної валюти слід вважати міжбанківський валютний курс продажу долара США, Євро до гривні, який щоденно розміщується за адресою на інтернет-сторінці (httр://minfin.com.ua). Зміна ціни не потребує укладення Сторонами додаткової угоди та набирає чинності негайно.

Оскільки при отриманні товару курс валюти еквіваленту договору становив 2 215,00 грн. за 100 доларів США згідно міжбанківського валютного курсу, а станом на 19.01.2016р. курс валюти еквіваленту договору становив 2 525,00 грн. за 100 доларів США згідно міжбанківського валютного курсу, то сума основного боргу з урахуванням курсової різниці за розрахунком Позивача становить 36 006,00 грн. Розрахунок позивача та його вимога не спростовані відповідачем в належний спосіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 36 006,00 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно п. 7.4. Договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару, Покупець сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення.

Згідно п. 7.5. Договору у випадку прострочення виконання грошових зобовязань по оплаті вартості товару, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф в розмірі 25% (двадцять пять) відсотків від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобовязання.

Згідно п. 7.6. Договору керуючись положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення Покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього Договору, Покупець на вимогу Продавця сплачує останньому 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

На підставі наявного прострочення грошового зобовязання Позивачем нараховано Відповідачу 4 419,00 грн. пені та 7 901,00 грн. штрафу, 3 091,00 грн. - 30% річних з урахуванням п.п. 7.4., 7.5., 7.6. Договору, які просить стягнути з Відповідача. Позивачем враховано періоди нарахування з урахуванням проведеної часткової оплати, прострочення платежу, облікової ставки НБУ за спірний період.

Забезпечення виконання зобовязання у виді неустойки оформлено між сторонами письмовим договором відповідно до положень та вимог ст.ст. 546-549 ЦК України.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» за період з 25.09.2015р. по 19.01.2016р. Розрахунок виконано вірно. Стягненню підлягає 4 419,00 грн. пені, 7 901,00 грн. штрафу та 3 091,00 грн. - 30% річних на користь Позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Свійтанок», Черкаська область, Канівський район, с. Беркозівка, вул. Шевченка, буд. 125, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНО», Київська область, Білоцерківський район, с. Фурси, вул. Нова, 4, (поштова адреса: Київська область, м. Біла Церква, бул. 50-річчя Перемоги, 14а/22), , номер рахунку в банку невідомий

36 006,00 грн. основного боргу, 4 419,00 грн. пені, 7 901,00 грн. штрафу, 3 091,00 грн. - 30% річних та 1 378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 12.03.2016р.

Суддя Г.М. Скиба