ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.02.16р. Справа № 904/6368/14
За заявою: 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту

про зміну способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.14 року

У справі:

за позовом Заступника Дніпропетровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України, м. Дніпропетровськ, в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України

до Приватного підприємства "Фенікс-2010", с Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про витребування майна

Суддя Крижний О.М.

Представники:

Від прокуратури: не з'явився

Від Міністерства інфраструктури України: ОСОБА_1, довіреність № 291/15/14-16 від 22.01.2016 року

Від позивача (заявника): ОСОБА_1, довіреність № 7 від 11.01.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

Від ВДВС Дніпропетровського РУЮ: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У серпні 2014 року заступник Дніпропетровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, в особі 194-го Понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту із позовом та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (заява №898/1 від 02.09.2014 року, подана 04.09.2014 року) просив витребувати у Приватного підприємства "Фенікс-2010" бензин марки А92 у кількості 5 300 літрів, бензин марки А80А у кількості 2 000 літрів, дизельне паливо у кількості 14 586 літрів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2014 року позов задоволено повністю; витребовано у Приватного підприємства "Фенікс-2010" на користь 194-го Понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту бензин марки А92 у кількості 5 300 літрів, бензин марки А80А у кількості 2 000 літрів, дизельне паливо у кількості 14 586 літрів; стягнуто з Приватного підприємства "Фенікс-2010" в доход Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області судовий збір у сумі 4038,77 грн.

19.09.2014 року на виконання рішення видані накази №904/6368/14.

22.07.2015 року 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту звертався до господарського суду Дніпропетровської області із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року скаргу задоволено частково; визнано постанову від 08.07.2015 року старшого державного виконавця державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 904/6368/14 від 19.09.2014 року (в.п. № 47719829) незаконною; в решті вимог скарги відмовлено.

16.02.2016 року від 194-го понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту надійшла заява про зміну порядку та способу виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2014 року у справі №904/6368/14, у якій просить змінити порядок та спосіб виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6368/14 від 05.09.2014 року шляхом стягнення з приватного підприємства "Фенікс-2010" на користь 194-го понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту вартості не отриманого палива (бензин марки А92-5300 літрів, бензин марки А80А-200 літрів. дизельне паливо у кількості 14586 літрів) у сумі 356 223,04 грн.

Заява мотивована тим, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2014 року у справі №904/6368/14 залишається невиконаним, державним виконавцем Дніпропетровського РУЮ прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із неможливістю розшукати представників приватного підприємства "Фенікс-2010" та відсутністю майна, яке необхідно передати позивачу на виконання рішення суду. Позивач вважає, що рішення господарського суду не може бути виконане у визначений судом спосіб, а тому просить змінити спосіб його виконання шляхом стягнення вартості неотриманого палива.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року прийнято заяву про зміну способу та порядку виконання рішення до розгляду у засіданні на 25.02.2016 року.

Згідно пояснень, поданих до суду 25.02.2016 року заявник підтримує свою заяву у повному обсязі.

Представник Міністерства інфраструктури України у своїх поясненнях просить заяву 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про зміну способу виконання рішення суду просить задовольнити у повному обсязі.

Представники прокуратури, відповідача та державний виконавець у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

25.02.2016 року від військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України надійшли пояснення, відповідно до яких просить задовольнити заяву 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про зміну способу виконання рішення суду у повному обсязі. Також подано клопотання про розгляд вищезазначеної заяви без участі представника прокуратури.

Від ВДВС Дніпропетровського РУЮ надійшло клопотання про розгляд заяви без участі представника та письмові пояснення, згідно яких залишає розгляд заяви на розсуд суду. При цьому зазначає, що на виконанні у ВДВС Дніпропетровського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження №47616438 до складу якого входить 15 виконавчих проваджень на суму 1 143 349,58 грн. про стягнення з ПП "Фенікс-2010" заборгованостей різних фінансових вимог та черг задоволення. Кошти на рахунках боржника відсутні, за боржником не зареєстровано нерухоме майно, підприємство за вказаною адресою не знаходиться. Керівники або інші представники підприємства за період виконавчого провадження, жодного разу до ВДВС Дніпропетровського РУЮ не з'являлись. Уся поштова кореспонденція, що направляється на адресу боржника, повертається із відміткою про відсутність підприємства за вказаною адресою. Згідно відповіді з УДАІ за боржником зареєстроване майно, яке оголошено в розшук. Державним виконавцем вживаюся всі заходи з розшуку майна та коштів боржника на які можливо звернути стягнення.

Згідно постанови ВДВС Дніпропетровського РУЮ від 21.12.2015 року відповідач за місцезнаходженням відсутній, тому ухвала суду направлялася і за адресою директора і засновника підприємства.

25.02.2016 року від ОСОБА_3 надійшли пояснення. у яких зазначено, що останній вже тривалий час є посадовою особою ПП "Фенікс-2010", у зв'язку з чим не може бути її представником.

Суд зазначає, що згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань саме ОСОБА_3 є директором підприємства, а тому відповідач про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Розглянувши заяву 194 понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про зміну способу виконання рішення суду, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Разом з тим, п.7.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів" передбачено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, для зміни способу виконання рішення суду, як того просить заявник, суду необхідно встановити наявність конкретних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений судом спосіб, а саме при стягненні коштів (як зазначено у рішенні (наказі) суду) необхідно встановити відсутність таких коштів на усіх відкритих рахунках боржника та наявність обставин, які б свідчили неможливість державного виконавця у межах виконавчого провадження виконати рішення суду без зміни судом способу його виконання.

У поданій заяві про зміну способу виконання рішення суду заявник просить змінити спосіб та порядок виконання рішення суду шляхом стягнення з приватного підприємства "Фенікс-2010" на свою користь вартість неотриманого пального (бензин марки А92-5300 літрів, бензин марки А80-2000 літрів, дизельне паливо у кількості 14586 літрів) у сумі 356 223,04 грн.

При цьому заявник вказує, що оскільки вилучити, визначене рішенням майно не можливо, вартість цього майна просить стягнути за середніми цінами за грудень 2015 року. Так, відповідно до повідомлення з Головного управління статистики у Дніпропетровській області вих.№03-22/68 від 14.01.2016 року середня ціна на автомобільний бензин марки А-92 за грудень 2015 року становить 18,24 грн., середня ціна на дизельне паливо за грудень 2015 року становить 16,64 грн. У зв'язку із відсутністю у Головному управлінні статистики у Дніпропетровській області даних про вартість бензину марки А80, позивач просить стягнути його вартість за ціною визначеною у договорі купівлі-продажу №2ПММ від 24.01.2014 року, а саме по 8,42 грн. З урахуванням викладеного заявник просить стягнути з відповідача 356 223,04 грн., виходячи з наступного розрахунку:

- бензин марки А-92: 5300 літрів х18,24 грн. = 96 672,00 грн.;

- дизельне паливо: 14586 літрівх16,64 грн. = 242 711,04 грн.;

- бензин марки А80: 2000 літрів х 8,42 = 16 840,00 грн.

Відповідно до абз. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів" звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачеві присуджено майно, визначене родовими ознаками, у разі відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу, зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива.

Отже, за відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем, зокрема його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд виходить з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

За приписами статей 179, 184 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Таким чином, індивідуально визначеною річчю є річ єдина у своєму роді, яка вирізняється від інших своїми неповторними ознаками та виділена із загальної маси речей даного роду, а родовими називаються речі, яким належать єдині родові ознаки і вони вимірюються у даному випадку числом.

З викладеного слідує, що визначене у рішенні суду майно (бензин, дизельне паливо) має родові ознаки, а тому є замінним, отже можлива зміна способу виконання рішення шляхом стягнення грошових коштів.

Станом на дату розгляду заяви відповідачем на виконання рішення у справі спірне майно в натурі не повернуто. Постановою державного виконавця про закінчення виконачого провадження від 21.12.2015 року (ВП №49084652) підтверджується неможливість виконання рішення суду, у зв'язку із відсутністю підприємства за його місцезнаходженням та не виявленням майна, яке підлягає передачі стягувачеві. Вартість спірного майна, яка досліджувалась судом при прийнятті рішення по суті спору, і яке на виконання рішення суду у даній справі підлягає поверненню відповідачем позивачеві, становила 201 938,47 грн.

Між тим, станом на день розгляду заяви про зміну способу виконання рішення, відбулося значне подорожчання бензину та дизельного пального, про що вказує у заяві позивач та підтверджується листом Головного управління статистики у Дніпропетровській області (№03-22/68 від 14.01.2016р.).

Заслухавши пояснення заявника та представника Міністерства інфраструктури України, господарський суд проаналізувавши всі докази у їх сукупності дійшов висновку про задоволення заяви про зміну способу виконання рішення виходячи з наступного.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

У пункті 40 рішення від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається, зокрема, резолютивна частина рішення.

Вимоги до резолютивної частини рішення господарського суду наведені у ст. 84 ГПК України. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1, абз. 3 ч. 2 цієї статті резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення). При задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (у спорі про передачу майна). У п. 9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 року №6 зазначено, що у рішеннях за позовами про витребування майна чи про визнання права власності на майно господарські суди повинні зазначати найменування майна, місце його знаходження (у спорі про передачу майна), строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

Отже, вартість майна, що витребовується, може бути зазначена у резолютивній частині рішення, але не є її обов'язковим реквізитом.

В даному випадку у резолютивній частині рішення вартості майна не зазначено, її розрахунок проводився у мотивувальній частині рішення, але виключно для правильного визначення судового збору, який підлягав до сплати за розгляд позовної заяви.

За таких обставин, вартість майна, яке підлягає передачі позивачеві, має визначатися за загальними правилами з дотриманням принципу змагальності сторін виконавчого провадження (ст. ст. 43, 32, 33 ГПК України) та застосування правил визначення вартості майна, що регулюють подібні правовідносини (ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження"), з огляду на відсутність законодавчого врегулювання порядку встановлення вартості майна у випадку зміни способу виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 58 Закону України "Про виконавчого провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 вищезазначеного Закону державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Як зазначалося вище, відповідно до відповіді, наданої Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області середня ціна за грудень 2015 року на бензин марки А-92 складає 18,24 грн./літр, а на дизельне пальне 16,64 грн. за один літр. Також у листі повідомлено, про відсутність даних щодо вартості бензину марки А-80, у зв'язку із тим, що серед підприємств торгової мережі Дніпропетровської області, які увійшли до вибіркової сукупності, відсутні такі, що реалізують бензин марки А-80 на постійній основі.

У заяві про зміну способу виконання рішення позивач просить визначити розмір вартості бензину марки А-80 за цінами, визначеними у договорі купівлі-продажу №2ПММ від 24.01.2014 року, а саме по 8,42 грн. за один літр.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням того, що боржник, не спростував вартість майна, що визначеного стягувачем, не надав жодні докази, які б підтверджували, що така вартість є меншою, хоча мав таке право. Викладене свідчить про відсутність порушення його прав при визначенні судом суми стягнення в обраний спосіб.

Суд зазначає, що сторони є рівними в своїх правах та знаходяться в рівних економічних умовах.

Державний виконавець встановив відсутність майна, що підлягає передачі для виконання рішення суду. Отже, для виконання рішення суду відповідач повинен придбати це майно і надати позивачеві. Придбавати це майно відповідач буде за цінами, що нині встановлені на ринку. Отже, суд з урахуванням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не вважає за можливе стягнути вартість пального станом на день прийняття рішення суду, оскільки це буде мати наслідком порушення права власності позивача, оскільки за ті кошти позивач зможе придбати близько 50% палива, що підлягає витребуванню.

Зважаючи на значне подорожчання майна, яке має бути передане відповідачем позивачу за рішенням суду, тривале невиконання рішення суду з вини боржника, суд дійшов висновку про задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача вартості неотриманого майна (бензин марки А92 у кількості 5 300 літрів, бензин марки А80А у кількості 2 000 літрів, дизельне паливо у кількості 14 586 літрів) у розмірі 356 223,04 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву 194-го Понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту про зміну способу виконання рішення задовольнити у повному обсязі.

Змінити спосіб виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6368/14 від 05.09.2014 року.

Стягнути з приватного підприємства "Фенікс-2010" (юридична адреса: 55002, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Ювілейне, вул. Дружби, 1-б; фактична адреса: 49005, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 18, 3 поверх, офіс 10, ідентифікаційний код 36877842) на користь 194-го понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту (51205, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Тургенєва,18, ідентифікаційний код 33125935) вартість не отриманого палива (бензин марки А92-5300 літрів, бензин марки А80А-200 літрів, дизельне паливо у кількості 14586 літрів) у сумі 356 223,04 грн., про що видати наказ.

Визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2014 року у справі №904/6368/14 про витребування у Приватного підприємства "Фенікс-2010" на користь 194-го Понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту бензин марки А92 у кількості 5 300 (п'ять тисяч триста) літрів, бензин марки А80А у кількості 2 000 (дві тисячі) літрів, дизельне паливо у кількості 14 586 (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят шість) літрів таким, що не підлягає виконанню.

Суддя ОСОБА_4