ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р.Справа № 922/91/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціоненого товариства "Донбасенерго" в о. структурної одиниці "Старобешівська ТЕС", м. Миколаївка
до Приватного виробничого підприємства "Ремпутьсервіс", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 21 062,15 грн.
за участю :

Представник позивача - не з"явився;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонене товариство "Донбасенерго" в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного виробничого підприємства "Ремпутьсервіс" (відповідач) про стягнення попередньої оплати в розмірі 16 860,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 2696,30 грн., 3% річних в розмірі 325,65 грн. та штрафу 7% в розмірі 1 180,20 грн.. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором на поставку продукції №320-КИМиО-Н від 14.04.2014 року.

Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/91/16 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово відкладався для надання сторонам можливості надати пояснення та докази вобґрунтування своєї правової позиції.

01 березня 2016 року від позивача до суду надійшла заява (вх.№6990) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 09 березня 2016 року не з"явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання 22.02.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, однак, в клопотанні, наданому до суду 22.02.2016 року зазначив, що проти позову ПАТ "Донбасенерго" в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС" про стягнення коштів не заперечує.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

14 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Донбасенерго" в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС" (Покупець за Договором) та Приватним виробничим підприємством "Ремпутьсервіс" (Постачальник за Договором) було укладено Договір на поставку продукції №320-КИМиО-Н (Договір). Відповідно до умов вказаного Договору Постачальник зобовязався передати у власність Покупця Продукцію, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити Продукцію, найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики якої зазначені в Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна Договору складає 25 230,00 грн. з ПДВ 20%.

Ціни на продукцію визначаються в Додатку №1 до Договору. Розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку Постачальника в порядку і строки передбачені в Додатку №1 до Договору (п.п. 2.2., 2.5. Договору).

Пунктами 4 та 5 Додатку №1 до Договору передбачено, що поставку продукції відповідач повинен здійснювати на умовах «DDP», відповідно до Правил «Інкотермс-2010», гротягом 10 днів з моменту отримання грошових коштів, передбачених п. 2.5. Договору та п. 3 Додатку №1 до Договору, тобто після перерахування суми передплати Постачальнику у розмірі 100% ціни Договору.

Відповідно до п. 5.3., 5.8. Договору Продукція вважається поставленою з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі продукції та товаросупроводжувальної документації. За умовам п. 4. Додатку № 1 до Договору місцем поставки є склад Покупця: вул.. Станційна, 3, смт. Новий Світ, Старобешівський р-н, Донецька обл., 87230.

На виконання умов Договору та на підставі пред'явленого Відповідачем рахунку-фактури № Р-00000450 від 25.04.2014 року, Позивачем було перераховано на поточний рахунок Постачальника передплату у розмірі 25 230,00 грн. - 100% погодженої партії продукції, що підтверджується платіжним дорученням № 4367 від 23 червня 2014 року (арк..с. 15-16).

Однак, кількість фактично поставленої Відповідачем продукції та її сумарна вартість становить розмір, менший від суми попередньої оплати, а саме: 30.06.2014 року від ПВП "Ремпутьсервіс" Старобешівською ТЕС було отримано Продукцію, вартість якої складає 8 370,00 грн., відповідно до видаткової накладної № Р-00000006 від 26.06.2014 року.

За таких обставин, розмір переплати - суми попередньої оплати, на яку продукція не була ставлена Приватним виробничим підприємством "Ремпутьсервіс" становить 16 860,00 грн..

У звязку з наведеним, Публічне акціонене товариство "Донбасенерго" в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС" звернулось до відповідача з листом № 02-01-/03461 від 01.07.2014 року з вимогою щодо повернення суми попередньої оплати.

На адресу Старобешівської ТЕС надійшов лист Відповідача № 21/07-2014 від 21.07.2014 pоку, в якому було зазначено, що через форс-мажорні обставини продукція буде поставлена протягом місяця, тобто до 21.08.2014 pоку, проте, станом на момент звернення позивача із позовом, поставка Продукції або повернення котів ПВП "Ремпутьсервіс" так і не відбулося.

Також, на підставі ст. 6 ГПК України, Позивачем було застосовано заходи досудового регулювання господарського спору шляхом направлення на адресу відповідача ОСОБА_1 № 02-01/00698 від 03.09.2015 року, з вимогою поставити Продукцію або повернути попередньо отримані грошові кошти у розмірі 16 860,00 грн., протягом 3-х днів, з моменту отримання претензії. Однак,всупереч вимогам ст.7 ГПК України ПВП «Ремпутьсервіс» не повідомило про результати розгляду претензій та не задовольнило зазначені вимоги Позивача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За своєю правовою природою Договір на поставку продукції №320-КИМиО-Н від 14.04.2014 року є договором поставки, правовідносини за яким регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором бо законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3ст. 612 цього Кодексу).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Так, зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

З огляду на наведене, враховуючи невиконання відповідачем зобов"язання з поставки Продукції, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 16 860,00 грн.

Крім того, позивач, посилаючись на порушення відповідачем зобов"язань за Договором на поставку продукції №320-КИМиО-Н від 14.04.2014 року, просить стягнути з нього інфляційні втрати в розмірі 2696,30 грн., 3% річних у розмірі 325,65 грн., а також штраф - 7% в розмірі 1180,20 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки позивача (арк..с. 52-53), перевіривши періоди нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних вират дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок позивача є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 325,65 грн. за період з 10.04.2015 року по 30.11.2015 року та інфляційних витрат в розмірі 2696,30 грн., з урахуванням того, що в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 1180,20 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.2. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов"язань щодо поставки Продукції з Постачальника стягується пеня у розмірі 2 відсотка від ціни Договору за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків ціни Договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 1.12. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, судом здійснено перерахунок штрафу, нарахованого позивачем на підставі п. 9.2 Договору та встановлено, що він не суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає задоволенню в розмірі 1180,20 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, покладаючи судовий збір на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 54, 530, 549, 611, 612, 625, 663, 693, 712 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 65, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного виробничого підприємства "Ремпутьсервіс" (61009, АДРЕСА_1, ) на користь Публічного акціоненого товариства "Донбасенерго" в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС" (84180, Донецька область, м. Слов'янськ, м. Миколаївка, вул. Горького, 9, п/р 1865 в ПАТ "Державний ощадний банк України" філії Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106, ) суму попередньої оплати в розмірі 16 860,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 2696,30 гривень, 3% річних в розмірі 325,65 гривень, штраф 7% в розмірі 1 180,20 гривень та судовий збір в розмірі 1378,00 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2

Справа № 922/91/16.