КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" березня 2016 р. Справа №44/277-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес К І Т" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року

у справі № 44/277-б (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Західно - Українська Лізингова Компанія"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року в задоволенні скарги ТОВ "Бізнес К І Т" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та постанову про відкриття виконавчого провадження, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Бізнес К І Т" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги скаржника.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 року вказану апеляційну скаргу було повернуто скаржнику без розгляду на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

10.08.2015 року апеляційна скарга ТОВ "Бізнес К І Т" надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року вказану апеляційну скаргу було повернуто скаржнику без розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

08.02.2016 року апеляційна скарга ТОВ "Бізнес К І Т" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року надійшла до Київського апеляційного господарського суду втретє.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року вказану апеляційну скаргу було повернуто скаржнику без розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

22.02.2016 року апеляційна скарга ТОВ "Бізнес К І Т" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року надійшла до Київського апеляційного господарського суду вчетверте.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.02.2016 року апеляційну скаргу ТОВ "Бізнес К І Т" по справі № 44/277-б передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Гарник Л.Л., Разіної Т.І.

У зв'язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.03.2016 року для розгляду справи № 44/277-б сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Сотніков С.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Бізнес К І Т", апеляційний суд встановив, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, скаржником при черговому зверненні до суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року не усунуто недоліки, що були підставою для повернення поданих апеляційних скарг ухвалами суду від 22.06.2015 року, від 12.08.2015 року та від 09.02.2016 року.

Згідно з ч. 3 ст. 94 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, статтю 4 Закону України „Про судовий збір", яка передбачає ставки судового збору, викладено в новій редакції.

Так, підпунктами 8-10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство або визнання її недійсною.

Ставки судового збору з апеляційних і касаційних скарг, що подаються на судове рішення, винесених у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційної скарги - 120 відсотків, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

З апеляційних і касаційних скарг на інші ухвали суду у справі про банкрутство судовий збір вправляється за ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 25.11.2015 року № 01-06/2093/15 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII).

Колегією суддів встановлено, що скаржником в апеляційному порядку оскаржується ухвала господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року, прийнята за наслідками розгляду скарги ТОВ "Бізнес К І Т" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та постанову про відкриття виконавчого провадження, а відтак за подання даної апеляційної скарги апелянтом мало бути сплачено судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на дату подання апеляційної скарги становила 1 378,00 грн.

Проте, як вбачається із апеляційної скарги, апелянтом не подано жодних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, як і не зазначено про такі документи в додатках до скарги, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України є підставою для її повернення апеляційним господарським судом скаржнику.

Крім того, відповідно до вимог статті 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Так, з даною апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року скаржник звернувся 22.02.2016 року, що підтверджується штампом господарського суду міста Києва про одержання апеляційної скарги із зазначенням дати та вхідного номера, тобто з пропущенням процесуального п'ятиденного строку на її оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 93 ГПК України.

Проте, як вбачається із апеляційної скарги та доданих до неї документів, скаржник ні в прохальній частині скарги, ні окремо від неї не заявляв клопотання про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Відповідні обставини також були підставою для повернення поданих апеляційних скарг ухвалами суду від 12.08.2015 року та від 09.02.2016 року, проте скаржником вказані недоліки не усунуто, з огляду на що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 17.05.2011 року, частиною третьою статті 22 ГПК на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 53, 86, 91, 93 та п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес К І Т" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року у справі № 44/277-б з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду.

2. Матеріали справи № 44/277-б повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Л.Л. Гарник

С.В. Сотніков