КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. Справа№ 910/16815/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Шапрана В.В.

Руденко М.А.

при секретарі Демиденко К.А.

за участю представників:

від прокурора: Тимко В.В. - посвід. № 036200;

від позивачів: 1) Семененко І.О. - представник за довіреністю від 06.07.2015 року;

2) Семененко І.О. - представник за довіреністю від 07.07.2015 року;

від відповідача: Вакуленко С.В. - представник за довіреністю від 30.07.2015 року,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року

у справі № 910/16815/15 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Застпуника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі:

1) Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України

2) Державного підприємства «Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку «Укрзв'язокпроект»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

про стягнення 96 360, 72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державного підприємства "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна у розмірі 96 360, 72 грн., у тому числі: 75 057, 15 грн. - заборгованість з орендної плати; 6 809, 63 грн. - пеня; 623, 71 грн. - 3% річних; 13 870, 23 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції та орендної плати за період з 15.05.2015 року по 17.06.2015 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки в спірному випадку основне зобов'язання підлягало коригуванню на індекс інфляції за умовами договору, то повне коригуванню на індекс інфляції вже проіндексованої суми заборгованості є неправомірним. Крім того, апеллянт зазначає, що з 15.08.2015 року фактично не користується майном.

Відповідно до розпорядження заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» по справі № 910/16815/15 передано на розгляд головуючій судді Дідиченко М.А.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року, для розгляду справи № 910/16815/15 сформовано колегію суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. та призначено на 24.02.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматичної заміни складу суду від 24.02.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці, справу № 910/16815/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А., Руденко М.А., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 року № 910/16815/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Руденко М.А., Шапран В.В.

Представник позивачів та представник прокуратури у судовому засіданні 24.02.2016 року заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.02.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 15.08.2012 року між Державним підприємством "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (далі - орендар) укладено договір оренди № нерухомого майна, що належить до державної власності, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: приміщення, що складається з чотирьох кімнат на першому поверсі та частки площі підвалу, загальною площею 92, 95 кв.м., розташоване в будинку (літ. "А", інв. № 010190) яке знаходиться на балансі Державного підприємства "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 44.

Майно передається в оренду з метою: розміщення оператора телекомунікацій, який організовує, обслуговує та експлуатує обладнання та надає послуги в якості Інтернет-провайдера, а також надає будь-які послуги, пов'язані з експлуатацією та доступом до Інтернету (п. 1.2. договору).

Як вбачається із матеріалів справи, 15.08.2012 між Державним підприємством "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" складено акт приймання-передачі державного нерухомого майна Державного підприємства "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" до договору оренди № від 15.08.2012, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України", відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає державне нерухоме майно, а саме приміщення загальною площею 92,95 кв.м., розташоване в будинку (літ. "А", інв. № 010190), яке знаходиться на балансі ДП "ДІ "Укрзв'язокпроект" за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 44.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані орендні послуги згідно умов договору, а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2014 на суму 18 561, 35 грн., від 31.01.2015 на суму 19 136, 75 грн., від 28.02.2015 на суму 20 151, 00 грн., від 31.03.2015 на суму 22 327, 31 грн., від 30.04.2015 на суму 25 453, 13 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, а також виставленими рахунками-фактурами № 117 від 08.12.2014, № 6 від 12.01.2015, № 15 від 09.02.2015, № 25 від 10.03.2015, № 33 від 09.04.2015, № 41 від 08.05.2015, № 52 від 09.06.2015, № 67 від 10.08.2015.

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (березень 2012) 12 437, 20 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2012 визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена в абзаці І даного пункту на індекси інфляції - 12 300, 95 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2. договору).

Згідно п.п. 3.3. та 3.4. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинними законодавством.

Умовами п. 3.5. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та орендодавцю у співвідношенні 30 % до 70 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 30 % надсилається орендарем орендодавцеві.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач за надані орендні послуги розрахувався частково, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 86 229, 54 грн.

Крім того, відповідач листом від 07.05.2015 № 1794 звертався до позивача з проханням розірвати договір оренди, у зв'язку з важкою політичною та соціально-економічною ситуацією.

Листом від 21.05.2015 № 71/0-9 позивач надав відповідь на зазначений вище лист відповідача, в якому повідомив, що для дострокового припинення дії орендних відносин необхідно керуватися умовами договору оренди № від 15.08.2012 (розділ 10) та чинним законодавством України, оскільки обов'язковою умовою розірвання договору є повне погашення заборгованості.

Відповідач листом від 26.05.2015 № 1837 повторно звернувся до позивача з проханням в якомога стислі строки погодити розірвання договору та підписати, доданий до листа від 07.05.2015 № 1794 акт приймання-передавання орендованого приміщення.

Так, 17.06.2015 року між Державним підприємством "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" складено акт приймання-передачі державного нерухомого майна Державного підприємства "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" до договору оренди № від 15.08.2012, відповідно до якого орендар передає, а орендодавець приймає державне нерухоме майно - приміщення загальною площею 92, 95 кв.м., розташоване у будинку (літ. "А", інв. № 010190), яке знаходиться на балансі Державного підприємства "Державний інститут по розвідуванню і проектуванню об'єктів зв'язку "Укрзв'язокпроект" за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 44.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивачі зазначили, що відповідач неналежним чином виконував зобов'язання за договором оренди № нерухомого майна від 15.08.2012, щодо сплати орендних платежів, у зв'язку з чим останній заборгував позивачеві 82 229, 54 грн.

Згідно із ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Пунктом 1, ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу України, визначено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом

За приписами ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Так, відповідно п. 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується, зокрема: за цілісні майнові комплекси державних підприємств - до державного бюджету; за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Згідно п. 4 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою в повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та орендодавцю (п. 3.11. договору).

З матеріалів справи вбачається, що за надані позивачем орендні послуги відповідач в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 86 229, 54 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інтсанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 86 229, 54 грн.

Щодо тверджень апелянта про те, що позивач 2 зволікав із розірванням договору оренди, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 10.2 договору, зміни до умов договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін.

При цьому, умовами договору не передбачено строк розгляду однієї сторони пропозиції другої сторони щодо розірвання договору.

Крім того, умовами договору не передбачено, що одна із сторін повинна одразу ж погодитися із пропозицією другої сторонни щодо розірвання договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає твердження про зволікання позивача 2 щодо розірвання договору оренди необгрунтованими.

Крім того, позивачі просять суд стягнути з відповідача 14 775, 30 грн. - пені, 727, 21 грн. - 3% річних та 14 742, 20 грн. - інфляційних втрат.

Так, згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.6. договору встановлено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та орендодавцю у визначеному пунктом 3.5. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 14 775, 30 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, перевіривши розрахунок 3% річних та збитків від інфляції, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції та 3% річних у повному обсязі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що твердження відповідача про неправомірність повторного коригування на індекс інфляції проіндексованої суми заборгованості необгрунтованими, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди. В свою чергу, сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є правовим наслідком прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Отже, індексація заборгованості у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України (період індексації: з моменту прострочення до повного виконання) та індексація поточної орендної плати у відповідності до умов договору (період індексації : базовий місяць оренди - попередній місяць) не є тотожними поняттями, а тому твердження відповідача про повторне коригування на індекс інфляції вже проіндексованої суми заборгованості є безпідставним.

Аналогічної позиції притримується Вищий Господарський суд України у постанові від 10.07.2013 № 5011-32/15256-2012.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року у справі № 910/16815/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року у справі № 910/16815/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/16815/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді В.В. Шапран

М.А. Руденко