РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016Справа №910/18871/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

про стягнення 11303,46 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Кузьмик І.П. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

На новий розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Під час першого розгляду спору Відповідачем було подано відзив на позов, у якому він заперечує проти позовних вимог, оскільки Позивачем не було здійснено оцінку розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля, тоді як відповідно до свідоцтва про реєстрацію строк експлуатації автомобіля перевищував 7 років.

Під час нового розгляду спору Відповідач письмових заперечень проти позову та/або пояснень суду не подав, у засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП, та була отримана ним 01.02.2016, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та здійснює її розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2015 по пр. Леніна в м. Запоріжжя, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мазда», д.р.н. НОМЕР_1, не витримав дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Део Ланос», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який від удару зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який від удару зіткнувся з автомобілем «Ніссан», д.р.н. НОМЕР_4, водій ОСОБА_5, що завдало указаним транспортним засобам пошкодження, та чим ОСОБА_2 порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідками ДАІ про ДТП, копії яких містяться у справі.

Так, унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Ніссан», д.р.н. НОМЕР_4 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_6 на праві власності, був під керуванням ОСОБА_5 на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є ОСОБА_6

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, враховуючи, зокрема, рахунки ремонтного СТО Застрахованого автомобіля (спочатку на суму 9503,86 грн., пізніше донараховано до 12303,46 грн.), калькуляції AUDATEX, Позивачем було складено страхові акти, відповідно до яких Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірах 9503,86 грн. та 2799,60 грн. на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля, що підтверджується залученими до справи платіжними дорученнями.

При цьому, закон не зобов'язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого автомобіля, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля для відновлення останнього, та оскільки відновлення пошкодженого майна (Застрахованого автомобіля) не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за Договором; суду не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_2, автомобіля «Мазда», д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації останнього, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до матеріалів справи постановою районного суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, як особи, яка експлуатує автомобіль «Мазда», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АІ/5932367 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 50000 грн., франшиза - 1000 грн.).

Обставина укладення Відповідачем договору (полісу) № АІ/5932367 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також його умови є достовірно встановленими судом, який в порядку ст. 65 ГПК України витребував відповідну інформацію від МТСБУ, як у оператора єдиної централізованої бази даних договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників (ст. 55 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, на Відповідача вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_2, автомобіля «Мазда», д.р.н. НОМЕР_1, на час ДТП.

Матеріалами справи, та зокрема, актом виконаних робіт підтверджується, що ремонт на СТО Застрахованого автомобіля фактично коштував 12303,46 грн., і Позивач у складених на виконання умов Договору страхових актах розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 12303,46 грн.

Щодо посилання Відповідача на не врахування Позивачем коефіцієнту зносу деталей застрахованого автомобіля, то за приписами ст. 33 ГПК України саме Відповідач, як особа яка посилається на певну обставину - на наявність коефіцієнту зносу, повинен довести це перед судом належними засобами доказування, чого Відповідачем зроблено не було, і також не доведено, що при ремонті пошкодженого автомобіля були використані саме нові деталі.

Щодо Посилань Відповідача на пункти Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом МЮУ, ФДМУ від 24.11.2003 N142/5/2092, то вона не встановлює обов'язкового застосування і розміру коефіцієнту зносу деталей автомобіля, якщо його строк експлуатації перевищує 7 років, а вказує, що у такому випадку знос не автоматично дорівнює нулю, та що строк експлуатації автомобіля понад сім років є підставою для дослідження, за наявності інших передбачених Методикою умов та факторів, питання можливої наявності та розміру коефіцієнту зносу деталей автомобіля, однак не виключає, що такий знос може знову ж таки дорівнювати нулю (не активна експлуатація, простій тощо). При цьому, даний коефіцієнт застосовується лише щодо вартості нових складників деталей, встановлених в заміну пошкодженим.

Відповідно до п. 7.40 Методики, якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої Позивачем вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також Відповідач не спростував розраховану Позивачем суму страхового відшкодування.

Доказів наявності у деталей Застрахованого автомобіля коефіцієнту зносу та його розміру Відповідач суду не навів і не надав, тому його посилання, що коефіцієнт зносу не дорівнює нулю, судом відповідно до ст.ст. 33-34 ГПК України відхиляються.

Судом встановлено, що наведені у рахунку СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідках ДАІ і Відповідачем не надано доказів протилежного.

Розглядаючи спір по суті суд зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15 викладено правову позицію про те, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ/5932367 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (50000 грн.), не більше фактичної вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля на СТО (12303,46 грн.), виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (12303,46 грн.), та за мінусом франшизи (1000 грн.), і отже в сумі 11303,46 грн.

З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України за звернення позивача до суду з позовом та за подання апеляційної і касаційної скарг покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 11303 (одинадцять тисяч триста три) грн. 46 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору за подання позову, 2009 (дві тисячі дев'ять) грн. 70 коп. за подання апеляційної скарги та 2192 (дві тисячі сто дев'яносто дві) грн. 40 коп. за подання касаційної скарги.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.02.2016

Суддя Сташків Р.Б.