ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016р. Справа№ 914/323/16

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

до відповідача: Львівського комунального підприємства «Збоїща-408», м.Львів

про визнання договору укладеним

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність від 18.08.2015 р.);

від відповідача: не зявився

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського комунального підприємства «Збоїща-408», м. Львів про визнання договору укладеним.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 08.02.2016р. призначив розгляд справи на 22.02.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду.

Представнику сторони розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору не допускається. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У відповідності до зазначених норм позивач надіслав на адресу відповідача два примірники проекту договору №1734/Ш від 27.01.2015 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді до нежитлового приміщення, яке перебуває на балансі відповідача. Проте, відповідач підписаний примірник договору не повернув. Таким чином, відповідач користується тепловою енергією за відсутності укладеного між сторонами договору. У звязку з наведеним, позивач просив визнати укладеним між сторонами договір №1734/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді від 27.01.2015 р., судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, вимог ухвали суду не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Згідно довідки Львівського комунального підприємства «Збоїща-408» за вих. №2508/1-171 від 04.04.2014 р., нежитлове приміщення за адресою м. Львів, вул. Грінченка, 6 перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «Збоїща-408».

29.01.2015 р. Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (позивач) надіслало супровідним листом за вих. №08-77 від 27.01.2015 р. на адресу Львівського комунального підприємства «Збоїща-408» (відповідача) два примірники проекту договору №1734/Ш від 27.01.2015 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді до нежитлового приміщення за адресою м. Львів, вул. Грінченка, 6.

Відповідач підписаний ним договір №1734/Ш від 27.01.2015 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді позивачу не повернув.

Не досягнувши згоди щодо укладення договору на постачання теплової енергії в гарячій воді, позивач звернувся з позовом до суду про визнання укладеним між сторонами договору №1734/Ш від 27.01.2015 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що одним з основних обовязків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно ч. 2 с. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 181 ГК України, встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні, або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

З огляду на викладене, на відповідача як споживача теплової енергії покладається обовязок укласти із підприємством що надає відповідні послуги (позивачем) договір про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно ч.ч. 4 та 5 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобовязана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Як вбачається із матеріалів справи, надісланий позивачем проект договору відповідачем не підписано та відповідного протоколу розбіжностей не складено.

Згідно ст. 10 ГПК України, спори, що виникають при укладенні господарських договорів можуть бути подані на вирішення господарського суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання договору укладеним підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник з вини відповідача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 509, 626, 638, 642 ЦК України, ст.ст. 179, 181, 275 ГК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Визнати укладеним між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», м. Львів, вул. Д.Апостола, 1 (ідентифікаційний код 05506460) та Львівським комунального підприємства «Збоїща-408», м. Львів, вул. Грінченка, 4 (ідентифікаційний код 22333475) договір №1734/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді в редакції, запропонованій позивачем.

3. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Збоїща-408», м. Львів, вул. Грінченка, 4 (ідентифікаційний код 22333475) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів, вул. Д.Апостола, 1 (ідентифікаційний код 05506460) 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 09.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 11.03.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.