ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 р. Справа № 923/34/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", м. Львів

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 8077 грн. 02 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Кичук О.О. представник, дов. № 361 від 15.12.2015р.;

від відповідача - не прибув.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач), яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 145 від 23.02.2016 р. (а.с. 41-44), просить стягнути 5292 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 342 грн. 90 коп. пені, 1227 грн. 50 коп. процентів річних від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 509, 525, 526, 610, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 181, 193 Господарського кодексу України, ст. 1, 9, 12, 49, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 15.01.2016 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 29.01.2016 р. Ухвалами суду від 29.01.2016 р. та від 11.02.2016 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Під час друкування вступної частини ухвали від 11.02.2016 р. судом було допущено описку у даті винесення ухвали, а саме помилково зазначено - 10.02.2016 р., замість належної - 11.02.2016 р.

Згідно частини 1 статті 89 ГПК України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Отже, допущена судом описка підлягає виправленню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Так, ФОП ОСОБА_1 не отримує поштову кореспонденцію за своїм місцем проживання: 73000, АДРЕСА_1, що вказана у всіх наявних матеріалах справи (в тому числі спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 29.01.2016 р.), а тому і ухвала про порушення справи від 15.01.2016 р. була повернута до суду без вручення адресату з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 37-40).

Відповідно до роз'яснень Вищого господарського суду України, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 року), ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ФОП ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

19 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) був укладений Договір поставки № НХС-617 (а.с. 10).

Згідно з умовами цього Договору, Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця - Товар, а Покупець зобов'язався приймати та оплачувати товар в порядку, визначеному умовами чинного Договору. Товар у відповідності з умовами даного договору поставляється партією.

Так, Постачальник на виконання умов Договору поставки, за товарно-транспортною накладною від 14.08.2014г. №НХН-158540 та товарно-транспортною накладною від 16.08.2014 г. №НХН- 161828, поставив Покупцю товар на суму 2513,70 грн., що підтверджується підписом особи, яка приймала товар від відповідача на товарно-транспортних накладних (а.с. 13, 14).

Згідно з п.п. 6.1. Договору поставки, розрахунок за Товар проводиться Покупцем протягом 7 календарних днів, з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, або за домовленістю Сторін готівкою через касу Постачальника (з оформленням розрахункових документів).

При отриманні товару за Договором поставки, відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити повну оплату за поставлений товар. Однак, в порушення вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, своє зобов'язання по оплаті повністю не виконав.

Відповідачем вартість отриманого товару за договором поставки № НХС- 617 від 19.03.2012р. оплачено частково в сумі 113 грн. 70 коп., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 2400 грн.

З метою вирішення питання щодо погашення боргу в досудовому порядку, ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» звернулося до ФОП ОСОБА_1 з претензією від 10 березня 2015 р. № 38, в якому пропонувало відповідачу сплатити заборгованість за поставлений товар, але жодної відповіді на даний час не отримало.

Однак відповіді на претензію відповідач не надіслав, борг не сплатив.

Отже, у відповідача існує заборгованість в сумі 2400 грн., яка до цього часу не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 7.2 Договору №НХН-617 від 19.03.2012 р. сторонами передбачено, що в разі якщо покупець прострочив виконання грошового зобов'язання, а саме - строк оплати вартості отриманого від Постачальника Товару на строк не більше ніж на 10 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику проценти річних, із розрахунку 0,1 процент від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

На підставі вказаної норми закону та умов договору позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманого товару 1227 грн. 50 коп. 0,1 % річних та 5292 грн. 90 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 0,1% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 1227 грн. 50 коп. 0,1 % річних та 5292 грн. 90 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у пункті 7.1 Договору №НХН-617 від 19.03.2012 р. сторонами погоджено, що в разі порушення Покупцем строків оплати за отриманий від Постачальника товар, Покупець повинен сплатити Постачальнику пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми боргу, за кожний день порушення термінів оплати.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати отриманого товару 342 грн. 90 коп. пені за період з 22.08.2014 року по 14.01.2016 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 145 від 23.02.2016 р. (а.с. 41-44). До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 5292 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 1227 грн. 50 коп. процентів річних від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, 342 грн. 90 коп. пені.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. на відповідача.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85, ч. 1 ст. 89 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Дату ухвали господарського суду Херсонської області від 11.02.2016 р. у справі № 923/34/16 р. слід читати - 11.02.2016 р.

2.Позов задовольнити.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 355, офіс 325, ідентифікаційний код 37171990) 5292 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 342 грн. 90 коп. пені, 1227 грн. 50 коп. процентів річних від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко