ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р. Справа № 921/992/15-г/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Кузь В.Л.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», вих. № 12 від 22.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/173/16 від 12.01.2016 р.),

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2015 року

у справі № 921/992/15-г/16 (суддя Хома С.О.),

порушеній за позовом

Позивача: Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ,

До відповідача: Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», смт. Підволочиськ Тернопільської області,

Про: стягнення заборгованості за договором № б/н від 09.03.2011 р. в сумі 36883,84 грн. з яких: 18513,08 грн. заборгованість за кредитом, 8119,58 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8918,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення виконання зобовязань за договором, 1332,96 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув;

від позивача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю № 4421-К-О від 04.11.2015 р.;

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником позивача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2016 року, справу № 921/992/15-г/16 Господарського суду Тернопільської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Кузь В.Л., Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», вих. № 12 від 22.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/173/16 від 12.01.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 03.02.2016 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 р. розгляд справи було відкладено на 24.02.2016 р., про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

В судове засідання, яке відбулось 24.02.2016 р. представник апелянта/відповідача повторно не прибув, вимог ухвал суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі № 921/992/15-г/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» (п. і. 47800, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, смт. Підволочиськ, вул. І.Франка, буд. 18) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (п. і. 49027, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитом в сумі 18513,08 грн., заборгованість по процентам в сумі 8119,58 грн. та судового збору в повернення сплачених судових витрат в сумі 1218,00 грн., щодо стягнення заборгованості з пені та комісії рішення скасувати (а. с. 211-213).

Представник позивача в судове засідання прибув, вимог ухвал суду не виконав, усно проти апеляційної скарги заперечив та зазначив, що відповідач вводить суд в оману посилаючись у своїй апеляційній скарзі на те, що позивач достроково припинив умови договору щодо надання кредиту та письмово не повідомляв відповідача про підвищення відсоткової ставки, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2015 року у справі № 921/992/15-г/16 залишити без змін.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року прийнято апеляційну скаргу Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», вих. № 12 від 22.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/173/16 від 12.01.2016 р.) до провадження та розгляд справи № 921/992/15-г/16 з підстав зазначених в ухвалі суду від 03.02.2016 р. було відкладено, про що сторони було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Однак, представник апелянта/відповідача в судове засідання, повторно, не прибув та про причини не прибуття суд не повідомив.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника апелянта/відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Крім того, в ухвалі суду від 03.02.2016 р. участь повноважних представників судом обовязковою не визнавалась.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. у даній справі (п. п. 4, 5 резолютивної частини ухвали) зобовязано апелянта/відповідача подати: докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду в сумі 1339,80 грн.; довідку Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області про зарахування судового збору в сумі 1339,80 грн.; інші документи, в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, які підтверджують викладене в апеляційній скарзі та зокрема позивача зобовязано подати: письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу; докази в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, однак вимог ухвали суду ні апелянтом/відповідачем, ні позивачем виконано не було.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 921/992/15-г/16 та прийшла до висновку розглядати справу без участі представника апелянта/відповідача за наявними в матеріалах справи документами, так, як останній був належним чином повідомлений про розгляд скарги та в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07 грудня 2015 року по справі № 921/992/15-г/16 (суддя Хома С.О.) позов задоволено частково та стягнуто з Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 18513,08 грн. - заборгованості за кредитом, 8119,58 грн. заборгованості за процентами, 8693,00 грн. - заборгованості з пені, 1332,96 грн. - заборгованості з комісії, 1815,84 грн. - судового збору (п. п. 1, 2 резолютивної частини рішення). В решті позовних вимог відмовлено (п. 3 резолютивної частини рішення) (а. с. 194, 195-199).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду від 07.12.2015 р. у справі № 921/992/15-г/16, апелянт/відповідач (Підприємство «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 211-213), просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі № 921/992/15-г/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» (п. і. 47800, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, смт. Підволочиськ, вул. І.Франка, буд. 18) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (п. і. 49027, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитом в сумі 18513,08 грн., заборгованість по процентам в сумі 8119,58 грн. та судового збору в повернення сплачених судових витрат в сумі 1218,00 грн., щодо стягнення заборгованості пені та комісії скасувати.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права при недотриманні процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

З апеляційної скарги апелянта/відповідача вбачається, що факт укладення заяви про відкриття поточного рахунку, картки зі зразками підписів, відбитка печатки та отримання кредитних коштів не заперечується, однак, апелянт вважає, що позивачем без будь яких повідомлень було знято кредитний ліміт, чим було порушено технологічний процес виробництва підприємства, що в свою чергу призвело до невчасного виконання замовлень на поставку готової продукції, а тому клієнти виставили певні штрафні санкції підприємству, відтак апелянт вважає, що нарахована позивачем пеня та комісія є необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (скорочене найменування ПАТ «КБ «Приватбанк») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, місцезнаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА № 241170 (а. с. 15), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 (а. с. 17/зворот) та статутом ПАТ «КБ «Приватбанк» (нова редакція) (а. с. 16).

Відповідач/апелянт: Підприємство «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» створено на підставі рішення Президії Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», згідно протоколу № 5 від 23.06.2012 р. і є правонаступником Підприємства «Харчовик-2» Підволочиської районної громадської організації інвалідів (п. 1.1 змін до статуту підприємства) (а. с. 152).

Підприємство «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 35578499, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 47800, Тернопільська обл., Підволочиський район, смт. Підволочиськ, вул. І.Франка, буд. 18, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 194200 (а. с. 40), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 57-58), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 149) та довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 151).

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, 09.03.2011 року Підприємством «Харчовик-2» Підволочиської районної громадської організації інвалідів було підписано Заяву про відкриття поточного рахунку та картку зі зразками підписів і відбитка печатки (далі - заява) (а. с. 18/зворот).

Підписавши вищезгадану заяву, відповідач погодився із «Умовами та Правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів, згідно якої відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та правилами обслуговування за розрахунковими картками, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування № б/н від 09.03.2011 р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Цим підписом відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах позивача - договорі банківського обслуговування.

Згідно з розділом 1 «Умов та Правил надання банківських послуг», розміщених на сайті банку http://privatbank.ua, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009 р. (а. с. 17), керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

Документи, розміщені на сайті банку - це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ст. 633 Цивільного кодексу України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За таких умов за своєю правовою природою договір, який укладений між ПАТ «КБ «Приватбанк» та Підприємством «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Правова позиція суду узгоджується з висновками ВГСУ викладеними у постанові ВГСУ від 20.08.2013р. у справі № 15/5007/1293/12, постанові ВГСУ від 04.02.2014р. у справі № 922/2798/13, постанові ЛАГС від 24.04.2014 р. у справі № 914/4368/13.

Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 4854 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг» (а. с. 19-30, 79-86).

Згідно з п. 3.18.1.16 Умов при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через уніфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України Про електронний цифровий підпис встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до п. 3.18.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови), кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.18.1.3 Умов).

Згідно п. 3.18.1.8 Умов, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (п. 3.18.1.6 Умов).

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт - банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або у будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно п.п. 3.18.1.11 «Умов і правил надання банківських послуг» періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування "кредитним лімітом на поточному рахунку" не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку "Клієнта" при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Зменшення або збільшення заборгованості по кредиту в період безперервного користування кредитом, не впливають на зміну початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо.

У відповідності до п.п. 3.18.1.12 «Умов і правил надання банківських послуг» для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Відсоткова ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту. Процентна ставка може бути змінена "Банком" у порядку, передбаченому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг».

Як визначається в п. 3.18.1.13 «Умов і правил надання банківських послуг» при порушенні «Клієнтом» будь-якого з грошових зобов'язань «Клієнт» сплачує «Банку» відсотки та пеню за користування кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг».

У п.п. 3.18.2.2. «Умов і правил надання банківських послуг» зазначається, зокрема, що «Клієнт» зобовязується: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.18.1.1 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг»; сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3; здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п.3.18.1.11; здійснювати погашення різниці між заборгованістю за кредитом і знову встановленим лімітом відповідно до п. 3.18.2.3.2, у разі перевищення заборгованості за кредитом над сумою знову встановленого Ліміту, протягом операційного дня, за станом на який виникла різниця. Погашення цієї різниці трактується як погашення кредиту та повернути кредит у строки, встановлені п.п. 3.18.1.10, 3.18.2.3.4, 3.18.2.2.17.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідкою № 08.7.0.0.0/49 від 04.09.2015 року про розмір встановлених кредитних лімітів, наданих клієнту Підприємству «Харчовик-2», Банком було проведено наступні платежі Відповідача за рахунок кредиту: 11.03.2011 р. 11600,00 грн.; 16.09.2011 р. 15100,00 грн.; 22.12.2011 р. 7700,00 грн.; 04.03.2013 р. 9700,00 грн.; 19.06.2013 р. 12000,00 грн.; 12.07.2013 р. 22000,00 грн.; 21.08.2013 р. 32000,00 грн., 27.01.2014р. 20000,00 грн.; 01.03.2014 р. 20000,00 грн.; 02.03.2014 р. 7108,49 грн. (а. с. 34).

З вищенаведеного вбачається, що позивачем належним чином було виконано свої зобовязання та своєчасно надано відповідачу кредитний ліміт, що підтверджується банківськими виписками з 11.03.2011 р. по 28.08.2015 року (а. с. 91-141, 173-189).

Однак, відповідачем своїх зобовязань згідно умов укладеної заявки в повному обсязі не було виконано, чим станом на 28.08.2015 року заборгованість відповідача за кредитом становить 18513,08 грн.

Враховуючи наведене вище позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості: 18513,08 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 8119,58 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом та 8918,22 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 1332,96 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем 13.11.2014 р. було направлено відповідачу претензію Вих. № Е0209ТЕР0О02U від 03.11.2014 з вимогою про погашення заборгованості та нарахованих відсотків, пені та комісії за договором банківського обслуговування від 09.03.2011 р. (а. с. 41), що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист (а. с. 42/зворот, 43).

Однак, претензія позивача залишена відповідачем без реагування.

Відповідач отримані кредитні кошти не повернув, а тому місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 18513,08 грн. заборгованості за кредитом.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України №436-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України - учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач також просить суд стягнути з відповідача 8119 грн. 58 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 11.03.2011 року по 28.08.2015 року та 1332 грн. 96 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Як визначається в п. п. 3.18.4.1 п. 3.18 «Умов і правил надання банківських послуг» за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку «Клієнта» при закритті банківського дня «Клієнт» сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків: - п. п. 3.18.4.1.1. п. 3.18 Умов, що за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі «період, в який дебетове сальдо підлягає обнуління»), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; - 3.18.4.1.2. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулення, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулення, «Клієнт» сплачує "Банку" за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулення.

Пунктом 3.18.4.1.3. «Умов і правил надання банківських послуг» передбачено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулення, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання «Клієнта» з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні «Клієнтом» будь-якого з грошового зобов'язання «Клієнт» сплачує «Банку» відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення "Клієнтом" будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права «Банку» на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, «Клієнт» сплачує «Банку» пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань.

У відповідності до п.п. 3.18.4.1.4 «Умов і правил надання банківських послуг» під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Як визначається в п.п. 3.18.4.3 «Умов і правил надання банківських послуг» сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.п. 3.18.4.1, 3.18.4.2 проводиться в порядку, зазначеному в п. 3.18.1.1, 3.18.2.1.4., 3.18.2.2.8. Відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно з п.3.18.2.3.4), Сплата відсотків може бути проведена «Клієнтом» також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку.

Згідно п.п. 3.18.4.4. «Умов і правил надання банківських послуг» «Клієнт» сплачує «Банку» винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.18.1.6., 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. «Клієнт» доручає «Банку» здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

В п.п. 3.18.4.9 «Умов і правил надання банківських послуг» розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У відповідності до п.п. 3.18.6.1 Обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку «Клієнта» здійснюється з моменту подачі «Клієнтом» до «Банку» заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання «Клієнтом» розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Підпунктом 3.2.1.4.1.2. визначено, що у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів* з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню., а у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобовязань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань (п.п. 3.2.1.4.1.3.).

Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У п. 3.2.1.1.12 «Умов і правил надання банківських послуг» передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка.

Згідно п. 3.2.1.4.4 Договору Клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6. 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0.9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць. в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків, сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

У відповідності до п. 3.2.1.4.4 поданих умов, клієнт сплачує Банку винагороду за використання ліміту першого числа кожного місяця в розмірі 0.9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало за попередній місяць), останнє погашення комісії відбулося 09.12.2014 року в повному обсязі,

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом останнє погашення відсотків відбулося 09.12.2014 року в сумі 999,25 грн.; оскільки тіло кредиту вважається простроченим з 02.07.2014 року, а грошові зобов'язання по погашенню заборгованості порушеними, згідно п. 3.2.1.4.1.3 договору клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 56% річних від залишку непогашеної заборгованості, відтак починаючи з 11.03.2011 р. по 28.08.2015 року до стягнення підлягають відсотки в сумі 8119 грн. 58 коп. та заборгованість по комісії в сумі 1332,96 грн., з чим погоджується колегія суддів.

Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 8918,22 грн. пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, яку місцевим господарським судом задоволено частково, з чим погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.18.5.1 Умов - При порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4. 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязання передбачених умовами здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинно було бути виконано клієнтом (п. 3.18.5.4). На цій підставі позивач правомірно заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату кредиту за період 21.12.2011 року по 22.04.2014 року в сумі 1110,71 грн.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частина 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачає, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» передбачено, що «платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін», а згідно статті 3 вказаного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З поданого розрахунку пені до позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 8918,22 грн. за період з 11.03.2011 р. по 28.08.2015 р. за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, оскільки вважає, що нарахування пені, у відповідності до умов договору починалось з 91 дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню (90) днів, тобто Банк стягує пеню за період з 02.12.2014 року по 28.08.2015 року, яка нарахована на прострочену заборгованість за кредитом, відсотками та комісією; строки позовної давності на вимогу про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлено сторонами тривалістю 5 років (п. 3.2.1.5.7).

Отже. судом здійснено перерахунок суми нарахованої пені, з врахуванням 360 днів році, подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла за конкретні періоди нарахування пені, зазначені в розрахунках позивачем та встановлено, що станом на 06.05.2014 р. заборгованість по пені становила 3,47 грн., за період з 03.07.2014 року по 28.08.2015 року пеня на кредит нарахована за зазначений період становить 8838,33 грн., а не як зазначено позивачем 8884,66 грн., за період з 07.05.2014 року по 28.08.2015 року пеня становить 1821,09 грн., а не як зазначено позивачем 1998,36 грн., за з 07.05.2014 року по 28.05.2014 року пеня становить 331,48 грн., а не як зазначено позивачем 333,10 грн. також відповідачем було частково погашено пеню в сумі 2301,37 грн. Отже, до задоволення підлягає 8693,00 грн. (3,47 грн. + 8838,33 грн. + 1821,09 грн. + 331,48 грн. = 10994,37 грн. 2301,37 грн.). В частині позовних вимог щодо стягнення 225,22 грн. заборгованості з пені слід відмовити, як необґрунтовано заявлені.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, апеляційну скаргу апелянта/відповідача залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 р. у справі № 921/992/15-г/16 - без змін.

Також колегія судді вважає за необхідне зазначити, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року прийнято апеляційну скаргу Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ», вих. № 12 від 22.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/173/16 від 12.01.2016 р.) до провадження та п. 4 резолютивної частини ухвали зобовязано апелянта/відповідача (Підприємство «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ») подати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду в сумі 1339,80 грн. та довідку Управління Державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова Львівської області про зарахування судового збору в сумі 1339,80 грн.

Станом на час прийняття постанови по справі № 921/992/15-г/16 скаржником не було сплачено судового збору в сумі 1339,80 грн. за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку стягнути з Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» (п. і. 47800, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, смт. Підволочиськ, вул. І.Франка, буд. 18, ) на користь стягувача: Державного бюджету України (УДКСУ у Личаківському районі міста Львова, , р/р 2006 у ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014) судовий збір в сумі 1339,80 грн. за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2015 року у справі № 921/992/15-г/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Стягнути з Підприємства «Харчовик-2» Тернопільського обласного осередку Всеукраїнської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» (п. і. 47800, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, смт. Підволочиськ, вул. І.Франка, буд. 18, ) на користь стягувача: Державного бюджету України (УДКСУ у Личаківському районі міста Львова, , р/р 2006 у ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014) судовий збір в сумі 1339,80 грн. за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

3. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.

24.02.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 29.02.2016 р.