номер провадження справи 30/2/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2016 Справа № 908/3/15-г

Суддя Кагітіна Л.П. розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області щодо визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови від 04.12.2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії у справі № 908/3/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (49600, Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод (86110, м. Макіївка Донецької області, вул. 50 років утворення СРСР, 5)

про стягнення 27190,00 грн. штрафу,

за участю: Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 32)

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача не зявився (у судових засіданнях 25.01.2016 р. та 18.02.2016 р. був присутній представник ОСОБА_1, довіреність НАІ 050373 від 30.12.2015 р.);

від відповідача не зявився;

від ВДВС не зявився;

ВСТАНОВИВ:

23.12.2015р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла скарга Державного підприємства Придніпровська залізниця на дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про визнання дій в.о. начальника Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області незаконними, скасування постанови від 04.12.2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу господарського суду Запорізької області від 20.02.2015 р. по справі №908/3/15-г.

В своїй скарзі позивач, в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, просить:

- визнати незаконними дії в.о. начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області;

- скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2015 р.;

- зобовязати відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу господарського суду Запорізької області № 908/3/15-г від 20.02.2015 р. про стягнення на користь ДП «Придніпровська залізниця» з Публічного акціонерного товариства «Ясинівський коксохімічний завод» заборгованості в сумі 29017,00 грн.

В обґрунтування скарги стягувач посилається на те, що оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження не відповідає діючому законодавству України, а дії державного виконавця є неправомірними, оскільки відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України, а згідно з ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.12.2015 р. скаргу прийнято до розгляду, розгляд призначено на 25.01.2016 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Ухвалою від 25.01.2016 р. розгляд справи відкладено до 18.02.2016 р. Також, цією ж ухвалою замінено позивача - Державне підприємство Придніпровська залізниця в особі відокремленого підрозділу Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень (49600, Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (49602, м.Дніпропетровськ, Кіровський район, пр. Карла Маркса, буд 108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237).

Ухвалою суду від 18.02.2016 р. строк розгляду скарги продовжено на 15 днів за клопотанням позивача, судове засідання відкладено на 09.03.2016 р.

В судових засіданнях 25.01.2016 р. та 18.02.2016 р. за письмовим клопотанням представника позивача (скаржника) фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

В судове засідання 09.03.2016 р. представник позивача не зявився. У попередніх судових засіданнях представник позивача у судових засіданнях в повному обсязі підтримував вимоги скарги. Наголошував на тому, що боржник відповідно до ЄДРПОУ не перебуває в процесі припинення, має діючий договір з Донецькою залізницею, займається перевезенням вантажів по залізницям України, має рахунки в банках та Техпд залізниці.

Відповідач та Кіровський відділ Державної виконавчої служби Макіївського МУЮ Донецької області письмових пояснень на скаргу не надали, представників у судове засідання не направили.

Ухвали суду на адресу боржника не надсилались, оскільки Запорізька дирекція УДППЗ Укрпошта не приймає до пересилання поштові відправлення до м. Макіївка на підставі листа Запорізької дирекції УДППЗ Укрпошта від 15.01.2016 р. №04-16-79, про що судом складено відповідні акти.

З метою повідомлення боржника про час і місце розгляду скарги інформація про час та місце розгляду скарги у справі № 908/3/15-г була розміщена судом на офіційному веб-порталі Судова влада України в розділі Новини та події суду, що підтверджується роздрукованими (долучено судом до матеріалів справи) витягами із вказаного офіційного веб-порталу під заголовком: «До уваги ПуАТ «Ясинівський коксохімічний завод» по справі № 908/3/15-г».

Враховуючи викладене, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обмеження визначених законом процесуальних строків, суд вирішив за доцільне розглянути скарги по суті за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для вирішення скарг по суті, за відсутністю в судовому засіданні повноважного представника відповідача та державного виконавця.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області щодо визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови від 04.12.2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.01.2015 р. у справі №908/3/15-г позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Ясинівський коксохімічний завод" (86110, м. Макіївка Донецької області, вул. 50 років утворення СРСР, 5, , розрахункові рахунки в установах банку не відомі) на користь Державного підприємства Придніпровська залізниця в особі відокремленого підрозділу Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень (49600, Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, , розрахункові рахунки в установах банку не відомі) 27190 (двадцять сім тисяч сто девяносто) грн. 00 коп. штрафу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

20.02.2015 р. на виконання рішення господарського суду видано відповідний наказ.

24.11.2015 р. позивачем на адресу Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського МУЮ було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження та предявлено наказ суду до виконання.

04.12.2015 р. В.о. начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського МУЮ у Донецькій області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження з посиланням на Закони України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та розпорядження Кабінету міністрів України №1085-р від 07.11.2014 р. Також, у оскарженій постанові міститься посилання на те, що згідно виконавчого документа місцезнаходження боржника: 86110, Донецька обл., м. Макіївка, вул. 50 років утворення СРСР.

Дослідивши матеріали справи та оскаржувану постанову державного виконавця, господарський суд вважає дії державного виконавця неправомірними, а постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009р. №16-пр/2009 виконання всіма субєктами правовідносин приписів, викладених у рішенні суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обовязковість виконання судових рішень є обовязковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі Шмалько проти України(заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невідємна частина судового розгляду. У рішенні від 17 травня 2005р. у справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною першою статті 26 Закону України Про виконавче провадження визначений перелік підстав відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме:

1. пропуск встановленого строку предявлення документів до виконання;

2. неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3. якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4. предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5. якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6. невідповідність виконавчого документа вимогам, передбачених статтею 18 цього Закону;

6-1. офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7. якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8. наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження з посиланням на Закони України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та розпорядження Кабінету міністрів України №1085-р від 07.11.2014р., а також з посиланням на те, що боржник знаходиться на території проведення антитерористичних дій.

Проте п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження вимагає наявність обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, які передбачені законом.

Посилання державного виконавця на Закони України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та розпорядження Кабінету міністрів України №1085-р, є помилковим, оскільки дані нормативні акти не регулюють відносини виконання судових рішень та не регулюють порядок здійснення виконавчих дій, а також не містять положень про те, що обставини, про які йдеться у цих нормативних актах, виключають здійснення виконавчого провадження.

Щодо обґрунтованості оскаржуваної постанови неможливістю надсилання документів виконавчого провадження, то слід зазначити, що порядок направлення цих документів сторонам виконавчого провадження встановлений у ст. 31 Закону України Про виконавче провадження. За приписами цієї норми копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Разом з цим, за письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного звязку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного звязку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку. Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

У п. 3.20. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, також визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами за адресами, зазначеними у виконавчому документі, або іншими адресами, про які стало відомо державному виконавцю, або зазначеними у письмовій заяві сторони виконавчого провадження, у тому числі шляхом факсимільного звязку або електронною поштою.

Отже, вищенаведена стаття Закону та Інструкція передбачають такі способи направлення документів виконавчого провадження, як направлення супровідними листами простою кореспонденцією, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, особисте вручення документів виконавчого провадження виконавець може направити їх іншими засобами звязку, з підтвердженням відправлення. Крім того, відмова від отримання (тобто фактично не можливість вручення) документу виконавчого провадження належним чином оформлена, не перешкоджає проведенню подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку(зокрема направлення запитів, розшук коштів та майна боржника тощо).

Враховуючи наведене суд вважає, що у виконавчої служби не було правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Порядок та спосіб здійснення виконавчого провадження регулюються Законом України Про виконавче провадження та Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Законом України Про виконавче провадження чітко визначені дії ДВС у випадку наявних обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду з урахуванням певних випадків, зокрема ч. 1 ст. 35, ч. 1 ст. 36, п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Відтак, за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або за власною ініціативи на строк до десяти робочих днів (ч. 1 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження).

Частиною першою статті 36 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Державним виконавцем зазначені норми залишені без уваги та не виконані жодні дії з примусового виконання рішення господарського суду.

Згідно з вимогами ч. 1 абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Також суд зазначає, що боржник, місцезнаходженням якого є м. Макіївка, може мати у власності майно, в тому числі рухоме, яке знаходиться в іншому місці, ніж місце його (боржника) знаходження.

Державний виконавець згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження під час виконання рішень має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що у державного виконавця відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого документа на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження. Суд також бере до уваги, у наказі встановлено строк предявлення наказу до 16 лютого 2016 р. Відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження порушує права стягувача і може привести до неможливості примусового виконання судового рішення взагалі. Тобто, державним виконавцем порушено ст.ст. 6, 11 Закону України Про виконавче провадження, рівність усіх перед законом, фактично надано переваги боржнику.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 01.03.2016 р. у справі № 908/532/15-г.

Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За результатами дослідження судом матеріалів виконавчого провадження суд дійшов висновку, що державною виконавчою службою неправомірно винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

У звязку з цим скарга стягувача на дії Кіровського відділу державної виконавчої служби Макіївського МУЮ у Донецькій області підлягає задоволенню. Дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області з винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2015 р. з виконання наказу від 20.02.2015 р. про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. у справі №908/3/15-г слід визнати неправомірними та визнати недійсною постанову Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2015р., зобовязати Кіровський відділ Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області здійснити дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження, щодо виконання наказу господарського Запорізької області від 20.02.2015р. у справі №908/3/15-г.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області щодо визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови від 04.12.2015 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії у справі №908/3/15-г задовольнити.

Визнати неправомірними дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області з винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2015р. з виконання наказу від 20.02.2015 р. про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. у справі №908/3/15-г.

Визнати недійсною постанову Кіровського відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.12.2015р.

Зобовязати Кіровський відділ Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області здійснити дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження, щодо виконання наказу господарського Запорізької області у справі №908/3/15-г від 20.02.2015р.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі та Кіровському відділу Державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 32).

Суддя Л.П. Кагітіна