РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/32285/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АВ-Імпекс»
До Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»
Простягнення 36 059,66 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про стягнення з останнього на свою користь суму заборгованості за суборенду нежитлового приміщення в розмірі 36 059,66 грн., з яких 27 000,00 грн. основного боргу, 5 812,68грн. пені, 2 897,00грн. інфляційних, 349,97грн.-3% річних за період з 16.01.15р. по 30.11.15р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором суборенди нежитлового приміщення від 01.01.2015р. №3/КRG (1193).

До початку розгляду справи по суті, від позивача надійшла позовна заява (уточнена), відповідно до якої позивач просить стягнути з. Відповідача 41 539,71 грн., з яких 33 000,00грн. основного боргу, 4 120,54грн. пені, 3 920,00грн. інфляційних, 499,17грн.-3% річних за період з 16.01.15р. по січень 2016р.

Відповідно до п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням конкретних обставин справи, позивач просить суд стягнути збільшену суму боргу в розмірі 41 539,71 грн., заявлені вимоги про стягнення з відповідача 41 539,71 грн., що зазначені у позовній заяві (уточненій) поданих 19.02.2016р. суд розцінює як заяву про збільшення позовних вимог, у зв'язку з збільшенням періоду стягнення.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема збільшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 41 539,71 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Позивач підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, надіслав до суду клопотання від 18.02.2016р. про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання від 25.12.2015р. та Ухвала про відкладення розгляду справи від 04.02.2016р. були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02154, м. Київ, Русановський бульвар, б.7.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На призначені судові засідання 04.02.2016р. та 23.02.2016р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалою суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 12.01.2016р., з ухвалою суду про відкладення розгляду справи 15.02.2016р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір суборенди нежитлового офісного приміщення №3/КRG (1193).

Предметом цього договору є нерухоме майно площею 40,00 кв. м., розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 5/1.

На виконання умов договору позивачем передано, а Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» прийнято зазначене приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2015 року.

Відповідно до п. 1.2 Договору приміщення надається в суборенду для розміщення телекомунікаційного обладнання ПрАТ «Телесистеми України».

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за об'єкт суборенди Суборендар сплачує орендну плату 3000,00грн. без ПДВ за календарний місяць.

Орендна плата, встановлена по цьому Договору, включає плату за користування Об'єктом суборенди і плату за користування земельною ділянкою, на якій він знаходиться, а також яка прилягає до об'єкту суборенди і необхідна для досягнення мети суборенди.

Положеннями п.п.4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Договору визначено, що Орендар не пізніше 5 числа розрахункового місяця, надає Суборендарю рахунки для сплати орендної плати та акти виконаних робіт.

Орендна плата вноситься один раз на місяць, починаючи з моменту фактичної передачі Об'єкту суборенди Суборендареві за актом прийому-передачі, не пізніше 15 числа розрахункового місяця.

Розмір орендної плати кожний наступний місяць визначається без урахування індексу інфляції.

Нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі об'єкту суборенди. Датою припинення нарахування орендної плати вважається дата припинення дії договору або його дострокового розірвання. У цих випадках обома сторонами підписується акт прийому-передачі приміщення про повернення приміщення від Суборендаря до Орендодавця.

За розрахунком Позивача, за користування майном у відповідача утворився борг у розмірі 33 000,00грн. за період з з 16.01.15р. по січень 2016р. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Договір №3/КRG (1193) є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду, користування ним відповідачем, а також існування у відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів в розмірі 33 000,00грн. за період з 16.01.15р. по січень 2016р. Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3 Договору визначено, що Орендна плата вноситься один раз на місяць, починаючи з моменту фактичної передачі Об'єкту суборенди Суборендареві за актом прийому-передачі, не пізніше 15 числа розрахункового місяця.

Розмір орендної плати кожний наступний місяць визначається без урахування індексу інфляції.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пункту 4.3 Договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 15 числа розрахункового місяця.

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач свого обов'язку зі сплати орендних платежів належним чином не виконав у зв'язку із чим заборгованість відповідача по орендній платі за період з січня 2015 по січень 2016 за користування майном склала 33 000,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за договором оренди №3/КRG (1193) у сумі 33 000,00 грн. за період з січня 2015р по січень 2016р. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем визнаний в Акті звірки взаємних розрахунків від 31.01.2016р. і тому ця сума має бути стягнута з відповідача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 7.2 Договору передбачено, що за прострочення строку оплати орендної плати Відповідач сплачує Позивачу пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період порушення строків оплати, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Отже, порушення Відповідачем строків оплати, передбачених умовами договору від 01.01.2015р. №3/КRG (1193), є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Судом встановлено, що Відповідач свого зобов'язання, передбаченого п. 4.3 Договору не виконав.

Тому, Позивачем також правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу за неналежне виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, за прострочення терміну платежу з відповідача належить стягнути пеню у сумі 4 120,54грн., відповідно до розрахунку Позивача з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку з Відповідача підлягає стягненню 3 920,00грн. інфляційних, 499,17грн. -3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, Відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (юридична адреса: 02154, м. Київ, бульвар Русановський, буд.7, поштова адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 7/А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ-Імпекс» (50086, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл., вул. Телевізійна, б. 5/1, ) суму основного боргу в розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) грн.00коп., 4 120 (чотири тисячі сто двадцять)грн.54коп. пені, 3 920 (три тисячі дев'ятсот двадцять) грн.00коп.інфляційних витрат, 499 (чотириста дев'ятсот дев'ять) 17коп. -3% річних та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00коп. судового збору).

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 09.03.2016

Суддя І.І.Борисенко