ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.16р. Справа № 904/56/16

За позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ

до дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ

про стягнення 14 191,90 грн. страхового відшкодування в порядку регресу

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 02.12.2014 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 14 191,90 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 046.0459673.207 від 18.11.2014 року укладеного з ОСОБА_2, було застраховано автомобіль "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1. За цим договором одним із застрахованих ризиків було визначено пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 28.11.2014 року на автодорозі М-04 Знам'янка - Луганськ - Ізварине мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, та "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2. Відповідно до картки обліку ДТП, однією з причин, внаслідок якої сталася ДТП, було порушення ОСОБА_3 правил утримання автодоріг та вулиць. Відповідно до постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року, ОСОБА_3, який працює керівником філії Новоселівської ДЕД, яка є філією ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Враховуючи умов договору страхування позивачем здійснена виплату страхового відшкодування у сумі 28 383,80 грн. З огляду на те, що і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 притягнені до адміністративної відповідальності, а отже, і визнані винними в ДТП, позивач вважає, зазначені особи повинні нести відповідальність в рівних частинах (50% від суми завданих збитків кожний), що становить для ОСОБА_3 14 191,90 грн. Посилаючись на статті 993 Цивільного кодексу України позивач 28.08.2015 року звернувся до відповідача із претензією (вих.№ 34-08/15Р) про виплату страхового відшкодування у порядку регресу, яка останнім була залишена без задоволення.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що в позовні заяві позивач зазначає, що ОСОБА_3 працює керівником філії "Новоселівська ДЕД" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", з чим відповідач повністю не згоден, так як на момент ДТП, а саме 28.11.2014 року начальником філії "Новоселівська ДЕД" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" був ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 05.3-76/2926 від 07.08.2014 року.

Крім того, відповідач вказує, що позивачем не визначено, якими нормами законодавства встановлено вимоги до стану автомобільної дороги відповідної категорії та не визначено, яку саме норму такого законодавчого акту порушено. Більш того, позивачем не надано посилання на нормативний акт, що визначає належність ділянки автомобільної дороги, де сталося ДТП, та відсутнє посилання на норму законодавства, що визначає власника або орган відповідальний за належне утримання автомобільної дороги.

Щодо заперечень відповідача позивач у клопотанні вказує, що доказом, який підтверджує посаду ОСОБА_3, як керівника філії Новоселівської ДЕД, є розширена довідка ДАІ про ДТП, а також копія постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року, яка набрала законної сили і не була оскаржена. Також, в цій постанові зазначено, що порушник ОСОБА_3 свою вину визнав. Що стосується належності ділянки автомобільної дороги, де сталась ДТП, то те, що така ділянка дороги належить саме до компетенції Новоселівська ДЕД, підтверджується також постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року, оскільки саме цією постановою притягається до відповідальності працівник Новоселівської ДЕД. Щодо висновку автотехнічної експертизи щодо стану дороги на момент ДТП, то у позивача відсутня така експертиза та й доказ неналежного стану дорожнього покриття на момент ДТП встановлений тією ж постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

01.03.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи документів та без присутності представника позивача. Також позивач вказує, що підтримує позов в повному обсязі та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року з призначенням її до розгляду на 04.02.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 18.02.2016 року. Ухвалою господарського суду від 15.02.2016 року розгляд призначався на 22.02.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 09.03.2016 року.

У судовому засіданні 09.03.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.11.2013 року між ОСОБА_2 та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - позивач) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 046.0459673.207 відповідно до якого за цим договором предметом страхування є легковий автомобіль "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_3. Страхові ризики: дорожньо-транспортна пригода; протиправні дій третіх осіб; інші випадкові події. Термін дії договору: з 00:00 год. 03.12.2013 року до 24:00 год. 02.12.2014 року, розмір страхового платежу за вказаний період - 2 625,84 грн. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 69 101,10 грн. Франшиза (безумовна) (а.с. 8 том 1).

28.11.2014 року на автодорозі М-04 Знам'янка - Луганськ - Ізварине мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, та "ВАЗ", державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до картки обліку ДТП, однією з причин, внаслідок якої сталася ДТП, було перевищення ОСОБА_2 безпечної швидкості пункту 12.1 Правил дорожнього руху та порушення ОСОБА_3 правил утримання автодоріг та вулиць пункту 12 Правил дорожнього руху.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 року, що набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано його адміністративному стягненню за даною статтею у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. (а.с. 11, 12 том 1).

Відповідно до постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року, ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано його адміністративному стягненню за даною статтею у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. (а.с. 12, 13 том 1).

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту (автокаско) № 046.0459673.207 від 18.11.2013 року дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано пошкоджень автомобілю "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, є страховим випадком.

ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 9 том 1).

Відповідно до страхових актів позивачем здійснений розрахунок суми страхового відшкодування за заподіяні збитки та прийнято рішення про видачу виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування у сумі 28 383,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2939 від 13.02.2015 року на суму 20 204,89 грн., № 8944 від 18.05.2015 року на суму 7 440,51 грн., № 7970 від 27.04.2015 року на суму 738,40 грн.

На думку позивача, з огляду на те, що і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 притягнені до адміністративної відповідальності, а отже зазначені особи повинні нести відповідальність в рівних частинах (50% від суми завданих збитків кожний), що становить для ОСОБА_3 14 191,90 грн., що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", яка узгоджується з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1172 Цивільного кодексу України, передбачено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно з частиною другою статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди був працівником відповідача.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що ділянка автомобільної дороги М-04 Знам'янка - Луганськ - Ізварине на якій 28.11.2014 року відбулась дорожньої-транспортна пригода перебуває у віданні відповідача.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено діяння, та особа, що його вчинила, не мають значення для вирішення питання про покладення на дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відповідальності за наслідки такого діяння.

На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.03.2016 року.

Суддя ОСОБА_5