ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 р. Справа № 923/2091/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" м.Одеса

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" м.Херсон

про стягнення 153076грн. 56коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважені особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, довір. від 22.10.2015р.

від відповідача - представник ОСОБА_3, дов. № 24/11-1 від 24.11.2015р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" (позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" (відповідач) основної заборгованості в сумі 86500грн. 00 коп. та пені в сумі 66576 грн. 56 коп., посилаючись на несвоєчасні розрахунки відповідача за договором підряду № 31/03-13 від 31.03.2013.

Ухвалами від 21.01.2016 та від 09.02.2016 розгляд справи відкладався.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.02.2016р. надав суду клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: Чи виконаний підпис в оригіналі Акту приймання-передачі проектної документації (по договору № 31/03-13 від 10.04.2013р.) від 23.04.2013р. ОСОБА_4, чи іншою особою?

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на ті обставини, що директор ТОВ "Пересувна механізована колона №19" ОСОБА_4 не підписував акт приймання-передачі проектної документації (по договору № 31/03-13 від 10.04.2013р.), зазначений документ підписаний невідомою та не уповноваженою на те особою.

Представники позивача заперечують проти задоволення клопотання відповідача про проведення судово-почеркознавчої експертизи у зв'язку з його необґрунтованістю.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи, заслухавши пояснення представників сторін, суд визнав його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд зауважує, що позивачем додано до позовної заяви акт приймання-передачі проектної документації по договору № 31/03-13 від 10.04.2013 (а.с. 15), який датований 17.06.2013р., а не 23.04.2013р. як зазначає відповідач в своєму клопотанні.

Відповідно до пункту 64 Постанови КМУ № 1893 від 27.11.1998 р. "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обовязковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи з повним найменуванням організацій. Порядок обліку, зберігання і використання інших видів печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство.

Пунктом 3 зазначеної постанови на керівників підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності покладено обов'язок забезпечити контроль за виконанням вимог Інструкції, затвердженої цією постановою.

Отже, зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається поставленою з відома її керівника, а оскільки печатка проставлена з відома керівника, то і підпис на акті зроблений зазначеною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про втрату зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача. Суд також звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, на підтвердження звернення відповідача до компетентних органів з приводу факту підроблення підпису директора ТОВ "Пересувна механізована колона №19" ОСОБА_4, який міститься на акті приймання-передачі проектної документації (по договору 31/03-13 від 10.04.2013р.) від 17.06.2013р.

Таким чином, відтиск печаток підприємства, наявний, зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції.

З огляну на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи є безпідставним і необґрунтованим, а тому і не підлягає задоволенню.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" (відповідач) 31.03.2013 р. був укладений Договір підряду № 31/03-13 на виконання проектних робіт та Додаткова угода № 1 від 23.04.2013 р. до Договору підряду № 31/03-13 від 31.03.2013 р. (далі Договір).

За умовами п. 1.1. Договору позивач зобовязався виконати перелік проектних робіт, а відповідач в свою чергу прийняти ці роботи та оплатити їх.

Згідно з п. 3.2. Договору строк виконання проектних робіт складав 45 календарних днів з моменту отримання від відповідача авансового платежу.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що авансовий платіж відповідач перерахував позивачу 12.04.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2013 р. між позивачем та відповідачем був підписаний акт прийому передачі проектної документації (а.с. 15).

Згідно з п. 4.3. Договору відповідач повинен був перерахувати позивачу суму у розмірі 33900 грн. протягом 3 банківських днів з моменту отримання проектної документації.

Відповідно до п. 4.4 договору, редакція якого була змінена додатковою угодою № 1 від 23.04.2013р., відповідач повинен був перерахувати позивачу суму у розмірі 52600грн. з моменту отримання позитивного висновку державної експертизи.

Позивач зазначає, що 17.06.2013 р. за допомогою курєрської доставки надіслав, а відповідач отримав акт виконаних робіт, що підтверджується оригіналом повідомлення про відправку вказаного акту (а.с. 20), однак станом на 29.12.2015 р. відповідачем виконані умови договору лише частково, а саме: не сплачено 86500грн. відповідно до п.4.3, 4.4 договору та не підписаний акт виконаних робіт.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено претензію вих. №4 від 24.01.2014 року та вих. № 14 від 26.03.2014 р., однак відповідач не надав доказів реагування на зазначені претензії.

Відповідач в судовому засіданні та в відзиві зазначив, що обовязок відповідача за п.4.3 та 4.4 Договору не настав, оскільки позивач до теперішнього часу роботи за Договором не виконав.

Суд вважає хибним твердження відповідача, оскільки факт належного виконання підрядних робіт підтверджується актом приймання-передачі проектної документації від 17.06.2013, з якого вбачається, що претензій стосовно змісту проектної документації та строків проектування (п.2, 3) не має.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача з приводу неповного виконання робіт та посилання на те, що відповідач був вимушений самостійно укладати договори з іншими підрядними організаціями, оскільки, як вже зазначалось раніше відповідач підписуючи акт приймання-передачі проектної документації від 17.06.2013 р. погодився, що претензій стосовно змісту проектної документації та строків проектування не має.

Щодо посилання відповідача про зобовязання ТОВ "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" передати йому позитивний висновок, суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 4.4. Договору, редакція якого змінена додатковою угодою № 1, замовник перераховує на розрахунковий рахунок підрядника 52600 грн., в т.ч. НДС 20% протягом 3 банківських днів з моменту отримання позитивного висновку державної експертизи.

Виходячи з вищевказаного пункту Договору вбачається, що даний обовязок не закріплений за позивачем, а тому вищевказані посилання відповідача є безпідставними.

24.02.2016 р. ТОВ "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" надав через канцелярію суду копію експертного звіту по розгляду проектної документації по проекту "Будівництво торгового комплексу за адресою вул. Лазо 2-б, м. Білгород-Дністровський, № 4-009-13-ЕП/00 від 02.09.2013 р. (надалі експертний звіт).

У вищевказаному експертному звіті зазначається, що ТОВ "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" є генеральним проектувальником, проект розроблений ТОВ "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" в 2013 році.

Суд зазначає, що експертний звіт підтверджує, що проектна документація була передана та прийнята відповідачем в повному обсязі, оскільки у експертному звіті ТОВ "Пересувна механізована колона №19" зазначається замовником, а позивач генеральним проектувальником, та даний експертний висновок є позитивним.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача, про те, що він не отримував акт виконаних робіт та особа з прізвищем "Коренюк" не працювала на підприємстві, оскільки відправлену кореспонденцію від ТОВ "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" приймала особа Коренюк за довіреністю, що підтверджується підписом на поштових відправленнях, оригінали яких, були оглянуті в судовому засіданні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач взяті на себе обовязки виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення умов договору та норм законодавства, належним чином не виконав умови договору, у звязку з чим, має заборгованість перед позивачем в розмірі 86500 грн. 00 коп.

Частина 1 ст.175 ГК України визначає, що майново-господарськими визначаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а друга сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин регулюються також Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобовязань за вказаним договором, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені за період з 20.06.2013 р. по 28.12.2015 р. в розмірі 66576 грн. 56 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.3. Договору передбачено, що за порушення строків оплати за виконані роботи замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

В судовому засіданні та у відзиві представник відповідача заявила клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Враховуючи викладене, при стягненні пені за період з 20.06.2013 р. по 28.12.2015р., господарський суд враховує, що відповідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), перебіг якої скінчився 20.06.2014 р.

Суд вважає хибним твердження позивача про необхідність застосовування загального строку позовної давності у 3 роки, на підставі того, що основне зобовязання за Договором не виконане, тому у позивача виникає право на отримання неустойки у звязку з порушенням як основного зобовязання так і додаткового за Договором, оскільки п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, чітко передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені за період 20.06.2013 р. по 28.12.2015 р. в розмірі 66576 грн. 56 коп. задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1297 грн. 50 коп. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку пропорційно задоволеній сумі.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" (73000, м. Херсон, вул. Кольцова, 57, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСУРС ДЕВЕЛОПМЕНТ" (65091, АДРЕСА_1, р/р 9898 в АТ "ОТП Банк" м. Київ МФО 300528) основну заборгованість в сумі 86500 грн. 00 коп. та 1297 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В решті вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.03.2016 р.

Суддя В.П.Ярошенко