РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016Справа №910/31592/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні потоки"

про стягнення 178 610,00 грн.

Суддя Борисенко І.І. Представники сторін:

від позивача - Шевчишин І.З. - представник за довіреністю;

від відповідача - Рябчинський О.Ю. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 178 610,00 грн. штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122, 129 Статуту залізниць України за неправильно зазначену відповідачем в залізничній накладній № 41993536 від 05.06.2015 року масу вантажу.

Відповідач визнає, що ним помилково було вказано у накладній від 05.06.2015р. масу вантажу у двох вагонах більшу, ніж було фактично ним завантажено, подав Клопотання про зменшення суми нарахованого позивачем штрафу, в якому просить зменшити суму нарахованого позивачем штрафу з 178 610грн. (5-кратної провізної плати за два вагони) до 35 722 грн., з розрахунку 17 861грн. розміру провізної плати за кожний вагон, з наступних підстав:

- відповідач визнає, що ним помилково було вказано у накладній від 05.06.2015

масу вантажу у двох вагонах більшу, ніж було фактично ним завантажено, тому відповідач ще переплатив залізниці більше коштів за перевезення вантажу, якого за масою у двох вагонах було менше, ніж зазначено в накладній;

- такий випадок порушення положень п. 122 Статуту залізниць України зі

сторони відповідача трапився вперше, тому такий випадок є винятковим і ніколи в майбутньому не повториться;

- на сьогодні відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі через зменшення вантажних перевезень та надзвичайно великій конкуренції на ринку послуг з перевезення вантажів;

- відповідач є невеликим підприємством, а тому стягнення штрафу в тому розмірі, який заявлений позивачем у позові, практично збанкрутує відповідача і призведе до повного припинення його діяльності;

- про виявлення факту невідповідності зазначеної маси вантажу у накладній фактичній масі вантажу, встановленого комерційним актом СА №000028/88 від 10.06.2015, актом довільної форми №1150, 1151 від 09.06.2015, відповідач дізнався лише в середині листопада 2015 після отримання від позивача претензії від 09.11.2015, тобто зі спливом майже 5 місяців після встановлення такого факту, а тому оперативно зреагувати на цю обставину, перевірити дійсність такої невідповідності маси вантажу, вказаної в накладній та фактичній масі, виявленій працівниками залізниці, відповідач об'єктивно не мав можливості, оскільки взагалі не був повідомлений до середини листопада 2015 про даний виявлений факт.

Враховуючі вищезазначені обставини та керуючись ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, відповідач просить суд, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, зменшити суму нарахованого позивачем штрафу з 178 610, 00 грн. (5-кратної провізної плати за два вагони) до 35 722, 00 грн., з розрахунку 17 861, 00 грн. розміру провізної плати за кожний вагон (17 861, 00 грн. х 2).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно залізничної накладної №41993536 від 05.06.2015 року відповідач (відправник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортні потоки" відправив зі станції Миколаїв Вантажний Одеської залізниці вагони №95523866, №95347969 з вантажем «Зерна сої» з загальною масою вантажу - нетто - 132 300 кг., тара вагону №95523866 - 66 100 кг., №95347969 - 66 200 кг, а залізниця зобов'язалась доставити зазначені вагони на станцію призначення - Радехів Львівської залізниці і видати вантажоодержувачу ТОВ "Стоянівнасіння ".

Згідно даних накладної вантаж завантажений у вагони засобами відправника - ТОВ "Транспортні потоки".

На станції Здолбунів Львіської залізниці, було виявлено різницю в масі вантажу у вагонах №95523866, №95347969, здійснено перевірку маси вантажу шляхом контрольного зважування, про що 10.06.2015р. на станції Здолбунів Львіської залізниці було складено комерційні акти СА №000028/88.

Відповідно до комерційного акту СА №000028/88 від 10.06.2015р. у вагоні №95523866 виявилася різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у накладній. В накладній маса вантажу вагою нетто складає: 66 100 кг, при перезважуванні виявилось маса вантажу вагою нетто складає - 58 150 кг., що складає різницю проти накладної в сторону зменшення на 7 950 кг., вагон технічно-справний. Всі 7 (сім) наявних ЗПП вантажовідправника відповідають номерам ЗПУ вказаних в накладній, справні та виконують свої функції.

Відповідно до комерційного акту СА №000028/88 від 10.06.2015р. у вагоні №95347969 виявилася різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у накладній. В накладній маса вантажу вагою нетто складає: 66 200 кг, при перезважуванні виявилось маса вантажу вагою нетто складає - 59 650 кг., що складає різницю проти накладної в сторону зменшення на 6 550 кг., вагон технічно-справний. Всі 7 (сім) наявних ЗПП вантажовідправника відповідають номерам ЗПУ вказаних в накладній, справні та виконують свої функції.

Згідно пп. 8 п. 6 р. 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником, про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній. Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів графи перевізних документів "маса вантажу в кг, визначена відправником", заповнюються вантажовідправником.

Згідно положень ст. 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Статтею 122 вказаного Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом «А» ч. 2 ст. 129 Статуту залізниць України, передбачено, що комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси та кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Вантажовідправник неправильно зазначив масу вантажу в залізничній накладній №41993536 від 05.06.2015 року, про що станцією Здолбунів Львіської залізниці складено комерційний акт СА №000028/88 від 10.06.2015р.

Відповідно до ст. 53 Статуту, якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, станція призначення зобов'язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу.

Відповідно до ст. 52 Статуту, на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні, а також у вагоні з пошкодженими пломбами відправника;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами;

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний вантаж прибував у справних вагонах із непошкодженими пломбами відправника, без ознак недостачі, псування або пошкодження під час перевезення, тому станція призначення не була зобов'язана перевіряти кількість вантажу в цих вагонах.

Всі спірні вагони зважувались зі швидкістю пересування на вагонних вагах: під час зважування 3 км/год. Зважування вагонів відбувалося на справних, повірених вагонних вагах РС-150-Ц 13В1. Місце розташування зазначених ваг на станції (під'їзна колія ТОВ "Стоянівнасіння ").

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства Транспорту України від 28.05.2002 N 334, та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за N 567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

При цьому Позивач не зобов'язаний залучати представника вантажовідправника під час перевірки маси вантажу та складання комерційного акту.

Спірний комерційний акт підписаний начальником станції ОСОБА_4, прийомоздавальником ОСОБА_5 та приймальником поїздів ОСОБА_6

Таким чином спірний комерційний акт складений та підписаний у відповідності до Правил складання актів.

Відповідно до п. 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/2254 у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Як було зазначено раніше, вагони прибули у справних вагонах, без ознак нестачі, крадіжки або втрати вантажу під час перевезення, зі справними запірно-пломбувальними пристроями вантажовідправника, що свідчить про те, що вантаж в спірних вагонах прибував на станцію Здолбунів у тій саме кількості, у якій цей вантаж було прийнято залізницею до перевезення від вантажовідправника. Таким чином невідповідність ваги вантажу в спірних вагонах під час зважування на станції Здолбунів вазі, зазначеній вантажовідправником в перевізних документах могла виникнути виключно через неправильне зазначення цієї ваги Відповідачем в накладній.

Судом встановлено, що Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відправника - TOB "Транспортні потоки" штраф у сумі 178 610 грн., що становить п'ятикратний розмір провізної плати за всю відстань перевезення (17 861,00 грн. х 5 = 89 305 грн. за один вагон, а за два вагони 178 610,00 грн.).

Суд визнає вірним розрахунок позивача пред'явленого до стягнення штрафу в розмірі 178 610, 00 грн., проте зазначає наступне.

Норами чинного законодавства України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України).

Судом встановлено, що Відповідач визнає, що ним помилково було вказано у накладній від 05.06.2015р. масу вантажу у двох вагонах більшу, ніж було фактично ним завантажено, в зв'язку з чим подав суду клопотання про зменшення суми нарахованого позивачем штрафу, в якому просить зменшити суму нарахованого позивачем штрафу з 178 610 грн. (5-кратної провізної плати за два вагони) до 35 722 грн., з розрахунку 17 861 грн. розміру провізної плати за кожний вагон (17 861 грн. х 2).

Відповідно до зазначеного клопотання відповідач просить суд зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу, оскільки внаслідок неправильного зазначення маси вантажу позивачу не було завдано будь-яких збитків, позивачем не понесені також і додаткові витрати, а нарахований позивачем штраф може значно вплинути на фінансовий стан відповідача.

Відповідач, просить суд прийняти до уваги той факт, що позивач жодних збитків та витрат не поніс, також зазначає, що відповідачем помилково було вказано у накладній від 05.06.2015 масу вантажу у двох вагонах більшу, ніж було фактично ним завантажено, тому відповідач ще переплатив залізниці більше коштів за перевезення вантажу, якого за масою у двох вагонах було менше, ніж зазначено в накладній; про виявлення факту невідповідності зазначеної маси вантажу у накладній фактичній масі вантажу, встановленого комерційним актом СА №000028/88 від 10.06.2015, актом довільної форми №1150, 1151 від 09.06.2015, відповідач дізнався лише в середині листопада 2015 після отримання від позивача претензії від 09.11.2015, тобто зі спливом майже 5 місяців після встановлення такого факту, а тому оперативно зреагувати на цю обставину, перевірити дійсність такої невідповідності маси вантажу, вказаної в накладній та фактичній масі, виявленій працівниками залізниці, відповідач об'єктивно не мав можливості, оскільки взагалі не був повідомлений до середини листопада 2015 про даний виявлений факт.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України ст. 551 Цивільного кодексу України та п. 3 ч.1 ст. 83 чинного Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, що приймає рішення, має право у певних випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; це ж питання врегульовано і в Оглядовому листі від 29.11.2007р. № 01-8/917 Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» передбачено, що господарський суд має право зменшувати розмір штрафу, передбаченого п. п. 118 та 122 Статуту залізниць України.

Судом встановлено, що випадок порушення п. 122 Статуту залізниць України зі сторони відповідача трапився вперше, тому такий випадок є винятковим та за твердженням відповідача ніколи в майбутньому не повториться; розмір штрафу, нарахований позивачем значно перевищує розмір плати, яку позивач отримав за надання послуг щодо організації перевезення вантажу за накладною №41993536 від 05.06.2015 року.

Під час судового розгляду жодних заперечень з боку сторін (як позивача так і відповідача) про достовірність поданих доказів не надходило.

Господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, який порушив зобов'язання, об'єктивно оцінив всі надані сторонами докази неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, причини неналежного виконання зобов'язання, прийшов до висновку, що доводи відповідача заслуговують на увагу.

Відповідно до клопотання відповідача про зменшення суми нарахованого позивачем штрафу, відповідач просить суд зменшити нарахований позивачем штраф з 178 610, 00 грн. (5-ти кратної провізної плати за два вагони) до 35 722, 00 грн. (2-х кратної провізної плати за два вагони).

Як вбачається із матеріалів справи Відповідач визнав, що ним помилково було вказано у накладній від 05.06.2015 масу вантажу у двох вагонах більшу, ніж було фактично ним завантажено; про виявлення факту невідповідності зазначеної маси вантажу у накладній фактичній масі вантажу, встановленого комерційним актом СА №000028/88 від 10.06.2015, актом довільної форми №1150, 1151 від 09.06.2015, відповідач дізнався лише в середині листопада 2015 після отримання від позивача претензії від 09.11.2015, тобто зі спливом майже 5 місяців після встановлення такого факту, а тому оперативно зреагувати на цю обставину, перевірити дійсність такої невідповідності маси вантажу, вказаної в накладній та фактичній масі, виявленій працівниками залізниці, відповідач об'єктивно не мав можливості, оскільки взагалі не був повідомлений до середини листопада 2015 про даний виявлений факт.

Підтвердженням винятковості даного випадку слугує той факт, що випадок порушення положень п. 122 Статуту залізниць України зі сторони відповідача трапився вперше.

Статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. (Постанова Вищого господарського суду України від 13.03.2013р., справа №21/5005/6113/2012; Постанова Вищого господарського суду України від 28.02.2013р., справа №11/5025/641/12; Постанова Вищого господарського суду України від 03.04.2014р., справа №908/1608/13).

Судом при прийнятті рішення, взято до уваги пояснення відповідача про те, що випадок порушення положень п. 122 Статуту залізниць України зі сторони відповідача трапився вперше, тому такий випадок є винятковим; позивач жодних збитків та витрат не поніс; відповідач визнає, що ним помилково було вказано у накладній від 05.06.2015 масу вантажу у двох вагонах більшу, ніж було фактично ним завантажено, тому відповідач ще переплатив залізниці більше коштів за перевезення вантажу, якого за масою у двох вагонах було менше, ніж зазначено в накладній; на сьогодні відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі через зменшення вантажних перевезень та надзвичайно великій конкуренції на ринку послуг з перевезення вантажів; відповідач є невеликим підприємством, а тому стягнення штрафу в тому розмірі, який заявлений позивачем у позові, практично збанкрутує відповідача і призведе до повного припинення його діяльності; про виявлення факту невідповідності зазначеної маси вантажу у накладній фактичній масі вантажу, встановленого комерційним актом СА №000028/88 від 10.06.2015, актом довільної форми №1150, 1151 від 09.06.2015, відповідач дізнався лише в середині листопада 2015 після отримання від позивача претензії від 09.11.2015, тобто зі спливом майже 5 місяців після встановлення такого факту, а тому оперативно зреагувати на цю обставину, перевірити дійсність такої невідповідності маси вантажу, вказаної в накладній та фактичній масі, виявленій працівниками залізниці, відповідач об'єктивно не мав можливості, оскільки взагалі не був повідомлений до середини листопада 2015 про даний виявлений факт.

Виходячи з вищезазначеного, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, який вперше порушив п. 122 Статуту залізниць України до 50 000, 00 грн.

При цьому судом враховано викладене в п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», що у разі коли господарський суд на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З огляду на викладене та відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні потоки" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, буд. 5-В, ідентифікаційний код 35810614) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. штрафу, 2 679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн. 15 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.02.2016р.

Суддя І.І. Борисенко