РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/407/16
За позовом: Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району в м.Києві

про стягнення 200 641,27 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Телегін Д.В. - дов.№91/2015/11/11-15 від 11.11.2015р.

від відповідача: Боката А.В. - дов. №47-282 від 26.01.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві про стягнення основного боргу в сумі 161 373,51 грн., інфляційних втрат в розмірі 35 721,80 грн. та 3% річних в сумі 3545,95 грн.

Ухвалою від 13.01.2016р. господарським судом міста Києва було порушено провадження по справі та призначено розгляд спору на 29.01.2016р.

Представник відповідача 20.01.2016 р. через канцелярію господарського суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено.

28.01.2016р. Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, що задоволене судом.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 29.01.2016р. представником позивача було підтримано заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог надав заперечення з огляду на те, що Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві не є балансоутримувачем приміщення, до якого здійснювалось постачання теплової енергії у гарячій воді, на підставі спірного правочину.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 29.01.2016р. було оголошено перерву до 22.02.2016р.

17.02.2016р. представником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» було подано пояснення по суті спору, в яких заявником наголошено на наявності достатніх підстав для стягнення з відповідача заборгованості за отриману теплову енергію в гарячій воді.

22.02.2016р. позивачем було подано доповнення до наведених вище письмових пояснень.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 22.02.2016р. сторонами було підтримано раніше висловлену правову позицію по суті спору.

У відповідності до ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2016р. було оголошено перерву до 29.02.2016р.

Представником позивача 25.02.2016р. до канцелярії господарського суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, що було розглянуто та задоволено судом.

26.02.2016р. відповідачем подано до суду заперечення по суті заявленого позову,а в судовому засіданні 29.02.2016р. подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, що було задоволене судом.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.02.2016 р.

В судовому засіданні 29.02.2016 року на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2006р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (Публічне акціонерне товариство «Київенерго») (енергопостачальна організація) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району (абонент) було укладено договір №510112 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого відповідно до п.1.1 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених Договором (пункт 1.1 Договору) в будинок по вул.Березняківська, 8 (додаток№9 до договору).

За умовами договору №510112 від 21.12.2006р. енергопостачальна організація зобов'язується: постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію в період опалювального сезону, гарячого водопостачання протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до Договору (підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору); підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською держадміністрацією (підпункт 2.2.2 пункту 2.2 Договору).

Згідно п.2.3 договору №510112 від 21.12.2006р. абонент зобов'язується, в тому числі, своєчасно оплачувати вартість спожитої теплової енергії, а також забезпечувати необхідні умови для надходження теплової енергії, обслуговувати (ремонтувати) внутрішньобудинкові системи теплопостачання та власні прилади обліку теплової енергії, здійснювати підготовку власного теплового господарства.

Договір набуває чинності з дня підписання та діє до 31.12.2007р. (пункт 8.1 договору №510112 від 21.12.2006р.);

За умовами п.8.2 вказаного правочину договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом, передбачених підпунктом 6.4.1 пункту 6.4 договору; ліквідації сторін.

Припинення дії договору не звільняє абонента від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії (пункт 8.3 договору №510112 від 21.12.2006р.).

У п.8.4 вказаного правочину вказано, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Частиною першою статті 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором з постачання теплової енергії у гарячій воді.

Наразі, за твердженнями позивача, з огляду на неналежне виконання умов договору №510112 від 21.12.2006р. у Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві утворилась заборгованість за період з 01.12.2014р. по 01.05.2015р. на загальну суму 161 373,51 грн., що і стало підставою для нарахування інфляційних втрат, 3% річних та звернення до суду з розглядуваним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що з 26.04.2014р. у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внаслідок чого заявник втратив статус виконавця комунальних послуг. Одночасно, Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві також наголошено на тому, що останній не є блансоутримувачем житлового будинку по вул. Березняківська, 8 у місті Києві, а отже, останній позбавлений права здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги (включаючи теплопостачання).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частинами 1, 2 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами шостою та сьомою статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

За приписами ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що суб'єктами у сфері житлово-комунальних послуг є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до розпорядження №335 від 17.06.2013р. Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» з 02.09.2013р. на праві господарського відання житловий будинок у місті Києві по вул.Березняківська, 8 (додаток №2 до розпорядження) закріплено за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва».

30.10.2013р. вказана будівля була прийнята Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» на баланс, про що складено акт б/н від 30.10.2013р. прийняття - передачі.

Тобто, з наведеного моменту відповідачем було втрачено статус балансоутримувача будинку у місті Києві по вул.Березняківська, 8, до якого здійснювалось постачання теплової енергії на підставі договору №510112 від 21.12.2006р.

Згідно рішення №823/1687 від 23.07.2015р. Київської міської ради «Про припинення комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» шляхом приєднання його до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва» Київська міська рада вирішила припинити комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» шляхом приєднання його до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва. Встановити, що комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва є правонаступником усіх прав, обов'язків та майна припиненого Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Затвердити в установленому порядку передавальний акт.

Проте, наразі, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України докази затвердження на підставі рішення №823/1687 Київської міської ради передавального акту, а отже, у суду відсутні підстави вважати, що до відповідача перейшли права та обов'язки Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», в тому числі, щодо утримання будинку у місті Києві по вул.Березняківська, 8.

За таких обставин, з огляду на наведене вище, суд зауважує, що у спірний період, тобто, з грудня 2014р. по травень 2015р. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві не було балансоутримувачем будинку, до якого здійснювалось теплопостачання на підставі спірного правочину, що вказує на відсутність підстав для стягнення з вказаної особи плати за спожиту теплову енергію згідно умов договору №510112 від 21.12.2006р.

Одночасно, судом прийнято до уваги, що 26.04.2014р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

Вказаним законом було внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 4, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Крім того, було доповнено статтю 29 частиною 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно зі статтею 11, частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів.

Тобто, з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» відповідач втратив статус виконавця комунальних послуг.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

19.05.2015р. Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві направлено Публічному акціонерному товариству «Київенерго» лист №47/1585, в якому просило припинити з 15.04.2015 дію ряду договорів, в тому числі, договору №510112.

Позивач у листі № 029/53/1/10292 від 28.08.2015 не заперечував проти припинення дії договору №510112 з 01.09.2015р. Таким чином, договір за взаємною згодою сторін припинив свою дію з 01.09.2015.

Тобто, контрагентами було досягнуто згоди щодо приведення своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що з відповідача у період, за який позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором №510112 від 21.12.2006р., не мав статусу ані балансоутримувача будинку, а ні виконавця комунальних послуг, що вказує на відсутність підстав для стягнення з останнього плати за теплопостачання у гарячій воді, що здійснювалось до будинку у місті Києві по вул.Березняківська, 8 на підставі договору №510112 від 21.12.2006р.

За таких обставин, з огляду на все вище вказане у сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району в м.Києві про стягнення основного боргу в сумі 161 373,51 грн., інфляційних втрат в розмірі 35 721,80 грн. та 3% річних в сумі 3545,95 грн. підлягає залишенню без задоволення.

Всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

09.03.2016 р.

Суддя О.М. Спичак