ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Справа № 915/2059/15

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: ОСОБА_1, дов. б/н, від 11.01.2016,

від третьої особи: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Експертна група «Континент»,

49006, м. Дніпропетровськ, вул. Ю.Савченка, 47,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73»,

54031, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Управління капітального будівництва»,

69037, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 60-б,

про стягнення 564474 грн. 01 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Експертна група «Континент» (далі позивач, субпідрядник) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» (далі відповідач, підрядник) заборгованості за Договором субпідряду №МЗ-73/174 від 07.04.2011 в сумі 564474 грн. 01 коп., з яких: 216072 грн. 74 коп. основний борг; 168666 грн. 98 коп. пеня; 158245 грн. 41 коп. втрати від інфляції; 21488 грн. 88 коп. три проценти річних. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 11.12.2015 господарський суд порушив провадження у справі, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємства «Управління капітального будівництва» (далі третя особа, замовник), а також витребував від учасників процесу низку доказів.

У звязку з невиконанням сторонами вимог суду в частині надання необхідних документів, ухвалою від 02.02.2016 господарський суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів.

Витребувані докази сторони надали суду 22.02.2016, крім того відповідач звернувся до суду з заявою №40 від 16.02.2016 про застосування позовної давності.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 20.02.2012 відповідач не сплачує йому виконані роботи з перевлаштування мереж електропостачання, акти виконаних робіт форми КБ-2в не підписує.

Відповідач позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві №039 від 16.02.2016 на позовну заяву, а також у звязку із закінченням строку позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові. Висновок суду ґрунтується на такому:

07.04.2011 між сторонами був укладений Договір субпідряду №МЗ-73/174 на виконання робіт з перевлаштування мереж електропостачання на обєкті: «Автотранспортна магістраль через р. Дніпро в м. Запоріжжя. 18 споруда. Перевлаштування контактної мережі, ЛЕП-АБ-ПЕ» (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник (відповідач у справі) доручає, а субпідрядник (позивач у справі) зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, виконати на свій ризик, власними і залученими силами обумовлені Договором роботи, а підрядник, в свою чергу, зобовязується прийняти і оплатити виконані роботи. Згідно з п. 1.3 Договору замовником робіт є Комунальне підприємство «Управління капітального виробництва» (третя особа у справі).

Орієнтовна вартість (договірна ціна) Договору 260226 грн. 28 коп., вона є динамічною, може переглядатися протягом всього строку будівництва.

Пунктом 2.4 Договору відповідача зобовязано протягом 3-х банківських днів перерахувати позивачеві аванс в сумі 130113 грн. 14 коп. Порядок оплати виконаних робіт встановлений п. п. 2.5, 2.6 Договору: підрядник здійснює щомісячні платежі за виконані роботи протягом 5-ти банківських днів, після надходження коштів від замовника; платежі здійснюються на підставі форм КБ-2в та КБ-3.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.10, 4.11 Договору субпідрядник зобовязаний письмово сповістити підрядника про завершення робіт; роботи вважаються закінченими після підписання актів прийому-передачі робіт обома сторонами; у випадку необґрунтованої відмови субпідрядника від підписання акту виконаних робіт, акт вважається підписаним протягом 20-ти календарних днів з моменту отримання підрядником письмового сповіщення про готовність здачі виконаних робіт.

Згідно з п. 5.4 Договору у разі порушення термінів оплати робіт, підрядник зобовязаний сплатити субпідряднику пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2011 за умов повного виконання робіт, а в частині розрахунків до повного виконання зобовязань (п. 3.2 Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання п. 2.4 Договору відповідач перерахував позивачу аванс в сумі 140000 грн., що підтверджено випискою банка від 05.05.2011. На запитання суду чи зараховано цю суму в рахунок виконання грошових зобовязань відповідача, обґрунтованої відповіді позивач не надав, як не надав і жодних доказів на підтвердження або спростування факту урахування 140000 грн. при обчисленні ціни даного позову.

Листом №2401/2012-4 від 24.01.2012, який відповідач отримав 31.01.2012, позивач сповістив відповідача про завершення робіт у спосіб, передбачений п. 4.1 Договору. Проте відповідач комісію з приймання виконаних робіт не створив, роботи не прийняв, акти форми КБ-2в не підписав. Жодних доказів на підтвердження факту існування поважних причин неприйняття робіт та непідписання актів форми КБ-2в відповідач суду не надав, тому, відповідно до п. 4.11 Договору, акт вважається підписаним протягом 20-ти календарних днів з моменту отримання відповідачем письмового повідомлення про готовність здачі виконаних робіт, тобто 20.02.2012.

Враховуючи, що протягом травня-серпня 2011 третя особа перерахувала відповідачу аванси на придбання будівельних матеріалів у сумі 107622840 грн., у відповідача не було перешкод для своєчасної оплати виконаних за Договором робіт.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач порушив свої грошові зобовязання перед позивачем, а також вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК).

Неустойкою (штрафом, пенею) в розумінні ст. 549 ЦК є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Порядок застосування штрафних санкцій встановлений, зокрема, ч. 6 ст. 232 ГК, згідно з якою нарахування пені за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлене договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, позивач цілком правомірно вимагає стягнути з відповідача основний борг за Договором, втрати від інфляції, три проценти річних та пеню за прострочення основного зобовязання.

Однак суд не погоджується з розмірами зазначених сум і вважає за необхідне навести власні розрахунки:

- основний борг 216071 грн. 74 коп. (сума виконаних робіт відповідно до форми КБ-2в) 140000 грн. (аванс відповідно до п. 2.4 Договору) = 76071 грн. 74 коп.;

- втрати від інфляції за весь період прострочення (березень 2012 - серпень 2015) 76071 грн. 74 коп. х 172,367% = 131122 грн. 57 коп.

131122 грн. 57 коп. 76071 грн. 74 коп. = 55050 грн. 83 коп.

- три проценти річних за 1210 днів прострочення (за бажанням позивача з 27.04.2012 по 19.08.2015) 76071 грн. 74 коп. х 3% : 365 х 1210 днів = 7565 грн. 49 коп.

- пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за 183 дні прострочення з 20.02.2012 по 23.03.2012

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуСтавка НБУх2Сума пені
20.02.201222.03.1 грн. 74 коп.15,5%1033 грн. 74 коп.
23.03.201220.08.71 грн. 74 коп.15%4720 грн. 62 коп.
Разом:5754 грн. 36 коп.

Таким чином заборгованість відповідача за Договором складає не 564474 грн. 01 коп., а 144442 грн. 42 коп. (76071 грн. 74 коп. + 55050 грн. 83 коп. +7565 грн. 49 коп. + 5754 грн. 36 коп.)

Проте стягненню ця сума не підлягає з огляду на таке: згідно зі ст. 256, 257 ЦК позовна даність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст. 266 ЦК зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Наслідки спливу позовної давності встановлені ст. 267 ЦК, згідно з ч. ч. 3-5 якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи з положень вищенаведених норм ЦК та враховуючи, що:

1 - про порушення свого права на отримання оплати за виконані роботи позивач дізнався 20.02.2012 і саме з цієї дати почався перебіг позовної давності за вимогами про стягнення боргу;

2 - загальна позовна давність за вимогами у даному спорі спливла 20.02.2015, а з позовною заявою до відповідача позивач звернувся 03.12.2015, тобто після спливу позовної давності;

3 - позивач не навів жодних причин пропущення строку позовної давності, тому у суду немає підстав для застосування ч. 5 ст. 267 ЦК;

4 - в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності;

5 - з заявою про застосування позовної давності відповідач звернувся до суду до прийняття рішення у справі, - суд має застосувати позовну давність та відмовити у позові.

Судові витрати в сумі 8467 грн. 11 коп. покладаються на позивача.

Щодо 2822 грн. 37 коп., - зайво сплаченої платіжним дорученням №114 від 21.08.2015 суми судового збору, то на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вона може бути повернута позивачу після його звернення до суду з відповідною заявою.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Повне рішення складено та підписано 29 лютого 2016 року.

Суддя Т.В.Гриньова-Новицька