ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016р. Справа№ 914/4422/15

За позовом: Приватного підприємства Автоцентр-Червоноград, м. Червоноград

до відповідача: Червоноградської міської ради, м. Червоноград

про визнання права власності на нерухоме майно.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - директор

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Приватного підприємства Автоцентр-Червоноград до Червоноградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.01.2016 року.

В судових засіданнях оголошувалася перерва.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях подав пояснення по суті позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Приватне підприємство Автоцентр-Червоноград (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Червоноградської міської ради (надалі - відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно автомийку, загальною площею 216, 4 кв.м. та будівлю шиномонтажу, загальною площею 44, 6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Червоноград Львівської області, вул. Б. Хмельницького, 47а.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 08.05.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки (надалі договір), відповідно до умов якого відповідач надає, а позивач приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для обслуговування платної автостоянки, яка знаходиться в м. Червонограді Львівської області на вул. Б. Хмельницького, 47а.

Вказаний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований 17.07.2014 р. реєстраційною службою Червоноградського міського управління юстиції у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що видано витяг від 21.07.2014 р. № 24522115.

У 2014 році за рахунок власних коштів, позивачем було проведено будівництво нових обєктів на території автостоянки, а саме: автомийки, загальною площею 216, 4 кв.м. та шиномонтажу, загальною площею 44, 6 кв.м.

Як зазначає позивач, будівництво спірного нерухомого майна здійснено ним самочинно, оскільки виконане без належного дозволу та належно затвердженого проекту.

Разом з тим, вказані об»єкти нерухомого майна відповідають вимогам державних будівельних норм, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 22.10.2015 р. КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», тому позивач, на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України, просить суд визнати його право власності на самочинно збудоване нерухоме майно автомийку, загальною площею 216, 4 кв.м. та будівлю шиномонтажу, загальною площею 44, 6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Червоноград Львівської області, вул. Б. Хмельницького, 47а.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив з мотивів, що спірне майно споруджене на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за відсутності будь-яких погоджень зі сторони відповідача. Крім цього, позовна вимога про визнання права власності на будівлю шиномонтажу, на думку відповідача, не може бути задоволена, оскільки вказаний обєкт є тимчасовою спорудою, право власності на який не підлягає державній реєстрації. Позивачем не укладено з відповідачем договір про пайову участь у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Червоногорада та не сплачено відповідні кошти.

В заяві, поданій в судовому засіданні 29.02.2016 р., представник відповідача повідомив, що станом на 29.02.2016 р. позивачем сплачено кошти за оренду земельної ділянки, між сторонами укладено договір про пайову участь від 26.02.2016 р. № 16-32/06-16, тому, керуючись ст. 376 ЦК України, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на авто мийку, а щодо позовних вимог про визнання права власності на будівлю шиномонтажу покладається на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи із наступних мотивів.

Згідно приписів ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що 08.05.2014 р. між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідач надає, а позивач приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для обслуговування платної автостоянки, яка знаходиться в м. Червонограді Львівської області на вул. Б. Хмельницького, 47а. Договір укладено на три роки.

Вказаний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований 17.07.2014 р. реєстраційною службою Червоноградського міського управління юстиції у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що видано витяг від 21.07.2014 р. № 24522115. Відповідно до вказаного витягу, цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер: :01:003:0026) для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, для обслуговування платної стоянки.

У 2014 році, за рахунок власних коштів, позивачем було проведено будівництво споруд та приміщень на території автостоянки, а саме: автомийки, загальною площею 216, 4 кв.м. та шиномонтажу, загальною площею 44, 6 кв.м.

Відповідно до Звіту від 25.12.2014 р. про проведення технічного огляду на відповідність виробничої будівлі додаткового пункту сервісу самообслуговування для автомобілів (автомийки) на автостоянці по вул. Б.Хмельницького, 47а, у м.Червонограді Львівської області державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству станом на грудень 2014 року з метою прийняття його в експлуатацію, виконаного ФОП ОСОБА_3 (сертифікат компетентності фахівця з неруйнівного контролю № 5801.VT.2/11), стан будівлі в цілому нормальний, відповідає всім державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству і може експлуатуватися за призначенням згідно представленого проекту

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В даному випадку позивачем самочинно було збудовано нерухоме майно автомийку, загальною площею 216, 4 кв.м. та будівлю шиномонтажу, загальною площею 44, 6 кв.м., які знаходяться: м. Червоноград Львівської області, вул. Б. Хмельницького, 47 а, оскільки будівництво виконане без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Будівництво здійснене на земельній ділянці з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, для обслуговування платної стоянки

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом, або договором мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі, споруди.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Зважаючи на те, що позивач здійснив самочинне будівництво нерухомого майна автомийки, загальною площею 216, 4 кв.м. без належно затвердженого проекту та без реєстрації декларації про початок виконання будівельних, однак визнання права власності за позивачем на вказану автомийку не порушує права інших осіб, а також те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на неї, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на будівлю шиномонтажу, загальною площею 44, 6 кв.м., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення..

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колі.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Таким чином, оскільки будівля шиномонтажу відноситься до тимчасових споруд, тобто не є капітальною спорудою, а відтак не підпадає під ознаки обєкта нерухомого майна, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 ГПК України, судовий збір залишається за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Визнати за Приватним підприємством «Автоцентр - Червоноград» (80100, м. Червоноград Львівської області, вул. Б. Хмельницького, 61, ) право власності на нерухоме майно - автомийку, загальною площею 216, 4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Червоноград Львівської області, вул. Б. Хмельницького, 47а.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 09.03.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.