донецький апеляційний господарський суд

Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 справа №905/3348/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 23-12/15-3 від 23.12.15,
від відповідача:ОСОБА_5 за дов. б/н від 05.05.15,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «ДПА», м. Донецьк,
на рішення господарського судуДонецької області
від14.01.2016
у справі№ 905/3348/15 (суддя Колесник Р.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_7», м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ДПА», м. Донецьк,
простягнення 733 858, 17 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_6 ОСОБА_7» (далі ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПА» (далі ТОВ «ДПА») про стягнення 733 858, 17 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.01.2016 у справі № 905/3348/15 позовні вимоги ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» задоволено в повному обсязі. Судом стягнуто з ТОВ «ДПА» на користь ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» суму основного боргу у розмірі 733 858, 17 грн.

Відповідач з прийнятим рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7».

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом при прийнятті рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Крім того, ТОВ «ДПА» вважає, що судом першої інстанції його не було повідомлено належним чином про місце та час засіданню суду, що є грубим порушенням норм процесуального права та законних прав відповідача.

Також, апелянт наголошує на безпідставності доданого до матеріалів справи позивачем розрахунку суми основного боргу.

До апеляційної скарги заявником були додані клопотання про зупинення провадження у справі та про витребування у позивача додаткових документів, а саме детального розрахунку суми основного боргу.

Розглянувши вказані вище клопотання, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про їх відхилення, про що також зазначив і представник позивача, зважаючи на безпідставність та враховуючи наступне.

Відповідачем заявлене клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки апелянт вважає, що розгляд справи № 905/3348/15 неможливий до вирішення повязаної з нею справи № 910/11802/15 за позовом ТОВ «ДПА» до ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7», тобто до набрання чинності рішення господарського суду м. Києва щодо внесення змін в договір фінансового лізингу № LC6036-11/11 від 16.02.2012, оскільки ці зміни безпосередньо впливають на правові відношення, що є предметом спору по даній справі.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Також, відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Колегія суддів зазначає, що справа № 910/11802/15 не є повязаною зі справою № 905/3348/15, оскільки по ній суд не встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3, 4 ст.35 ГПК України).

Крім того, розгляду в іншому господарському суді спору про внесення змін до договору фінансового лізингу № LC6036-11/11 від 16.02.2012 за будь-яких обставин не впливає на можливість оцінки законності оскаржуваного рішення в контексті поточної і чинної редакції такого договору. Також, відповідач не позбавлений можливості за наявності відповідних підстав ініціювати перегляд судового рішення в межах цієї справи за ново виявленими обставинами.

Більш того, згідно з ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

В даному випадку ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором лізингу № LC6036-11/11 від 16.02.2012 за період з квітня по листопад 2015 року, тобто за будь-яких обставин прийняття рішення по справі № 910/11802/15 про внесення змін до вказаного договору не вплине на розгляд вказаної скарги та прийняття судом апеляційної інстанції відповідного судового рішення по справі.

Що стосується клопотання ТОВ «ДПА» відносно зобовязання позивача надати суду детального розрахунку суми основного боргу, то суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.1 ст.35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного.

Відповідачем не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій контр розрахунків, які б спростовували наведені розрахунки позивача. Рахунки-фактури визначають належні до сплати суми, структура яких цілком відповідає приписам ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», а їх розмір параметрам, визначеним у Графіку розрахунку заборгованості від 21.10.2014 із урахуванням узгодженої сторонами методики розрахунку лізингових платежів.

На підставі цього колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про витребування більш детального розрахунку основного боргу у позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції висловився на підтримку своїх доводів, викладених у апеляційній скарзі, та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції висловився на підтримку своїх доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, а також, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» (далі Лізингодавець) та ТОВ «ДПА» (далі Лізингоодержувач) 16.02.2012 був укладений договір фінансового лізингу № LC6036-11/11 (далі Договір, а.с.10-13), відповідно до умов якого, Лізингодавець на підставі договору поставки товару зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (п.1.1 Договору).

Згідно із п.1.6 Договору, строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, яким за змістом п.5.4 Загальних умов фінансового лізингу (а.с.21-25), є календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за Актом приймання-передачі.

У п.1.7 Договору сторони дійшли згоди додатково до визначення зобовязання у гривні, визначити зобовязання в грошовому еквіваленті іноземній валюті - долар США. Зобовязання за цим Договором попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню в порядку, визначеному окремими положеннями цього Договору.

Також, п.4.3 Договору на відповідача покладено обовязок щомісяця протягом строку лізингу сплачувати Лізингоодержувачу авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

При цьому, п.4.4 Договору визначено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту. Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D Графіку (Додаток 1 до Договору). При цьому, якщо в межах певного періоду лізингу сума, що ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача, в гривнях, виявиться меншою за суму, зазначену у колонці D Графіку (Додаток 1 до Договору), то при визначенні комісії у гривнях застосовується така фактично розрахована сума, а не сума зазначена в колонці D Графіку. У разі якщо в певних періодах лізингу сума, що ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача, розрахована в гривнях, була меншою за суму, зазначену у колонці D Графіку (Додаток 1 до Договору), то після закінчення строку лізингу (у останній лізинговий період) Сторони здійснюють перерахунок (переоцінку) вартості Предмета лізингу в бік її зменшення про що складають та підписують Акт переоцінки вартості Предмета лізину та Розрахунок коригування вартісних та кількісних показників до податкової накладної (останній документ підписується відповідно до положень податкового законодавства, чинного на момент такої переоцінки).

Відповідно до пунктів 4.5, 4.6 Договору, перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом продажу плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку (якщо сплата такого збору передбачена чинним законодавством України), та комісія АТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» з купівлі валюти, згідно офіційного сайту Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.uа. Оплата всіх платежів за цим Договором здійснюється Лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 5.1 Загальних умов фінансового лізингу, також закріплено обовязок Лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі та зазначено, що датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок Лізингодавця.

Як зазначено в п.5.3 Загальних умов фінансового лізингу Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4. цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного звязку.

У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобовязаний звернутися до Лізингодавця та отримати рахунок самостійно.

Крім того, п.5.6 Загальних умов фінансового лізингу передбачено, якщо строк сплати поточного лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий) день, то Лізингоодержувач зобовязаний сплатити такий платіж не пізніше дня, який передує останньому робочому дню, за яким настає такий неробочий день.

Специфікацією (Додаток № 2 до Договору - а.с.19) сторони визначили, що предметом лізингу є ламінатор Simplex SL mod. 1300, новий, 2012 р.в., ціна якого з ПДВ складає 2 794 176, 00 грн. В свою чергу, на підставі Акту приймання-передачі від 28.03.2012 (а.с.26-27) предмет лізингу був переданий позивачем відповідачу.

Угодою від 21.10.2014 про внесення змін до договору фінансового лізингу (а.с.28-30) сторони виклали нову редакцію Графіку розрахунку заборгованості, який також містить формули методики розрахунку лізингових платежів.

Як вірно встановлено місцевим судом і це підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов Договору позивачем були виписані та надіслані на електрону адресу: (а.с.60-69) відповідача рахунки (а.с.31-40) на оплату лізингових платежів на загальну суму 733 858, 17 грн.: № LC6036-11/11/36-047 (акт виконаних робіт) від 01.04.2015 на суму 101 139, 53 грн., № LC6036-11/11/ev-049 (акт виконаних робіт) від 29.04.2015 на суму 2 151, 71 грн., № LC6036-11/11/37-050 (акт виконаних робіт) від 05.05.2015 на суму 90 387, 42 грн., № LC6036-11/11/38-052 (акт виконаних робіт) від 02.06.2015 на суму 89 097, 94 грн., № LC6036-11/11/ev-054 (акт виконаних робіт) від 30.06.2015 на суму 1 938, 80 грн., № LC6036-11/11/39-055 (акт виконаних робіт) від 01.07.2015 на суму 88 166, 11 грн., № LC6036-11/11/40-057 (акт виконаних робіт) від 03.08.2015 на суму 88 098, 30 грн., № LC6036-11/11/41-059 (акт виконаних робіт) від 01.09.2015 на суму 90 753, 81 грн., № LC6036-11/11/42-061 (акт виконаних робіт) від 01.10.2015 на суму 87 876, 40 грн., № LC6036-11/11/43-063 (акт виконаних робіт) від 02.11.2015 на суму 94 248, 15 грн.

Також, згідно рішення господарського суду Запорізької області від 21.05.2015, що залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2015 у справі №908/1813/15-г з Лізингоодержувача стягнуто заборгованість за договором, що виникла з січня по березень 2015 року.

Позивач, в межах розглядуваної справи просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 733 858, 17 гривень, що виникла з квітня по листопад 2015 року.

Зважаючи на відсутність доказів виконання відповідачем умов спірного договору, господарським судом Донецької області позовні вимоги були задоволені у повному обсязі з чим погоджується суд апеляційної інстанції, а вимоги апеляційної скарги вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно статей 11, 509 ЦК України зобовязання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 ГК України.

Як правильно визначено місцевим судом, виходячи із змісту прав і обовязків сторін та предмету за своєю правовою природою сторонами було укладено договір фінансового лізингу.

З положень ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», ч.1 ст.292 ГК України та ч.1 ст.806 ЦК України вбачається, що договір фінансового лізингу № LC6036-11/11 від 16.02.2012 є належною підставою для виникнення між сторонами відповідних прав та обовязків, зокрема - зі своєчасного здійснення Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця періодичних лізингових платежів згідно виставлених рахунків.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона передає другій стороні у користування майно на певний строк і за встановлену плату. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Зважаючи на вищенаведене, судова колегія зазначає, що відповідач свої зобовязання за спірним договором фінансового лізингу належним чином не виконував, лізингові платежі сплачував не в повному обсязі, у звязку з чим за ним утворилася заборгованість, що підтверджується матеріалами справи, зокрема вказаними вище рахунками-фактури з доказами їх направлення на адресу відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням місцевого суду відносно задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором в розмірі 733 858, 17 грн., що виникла за період з квітня по листопад 2015 року та вважає його таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується тверджень апелянта викладених у апеляційній скарзі, то судова колегія до уваги їх не приймає з зауваженням на наступне.

ТОВ «ДПА» наголошує у апеляційній скарзі зокрема на тому, що судом першої інстанції його було не повідомлено належним чином про місце та час засіданню суду. Зокрема через те, що для відправлення процесуальних документів судом використовувалася стара адреса відповідача де наразі він не перебуває.

За змістом ст.64 ГПК України, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством звязку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала господарського суду Донецької області про порушення провадження у справі № 905/3348/15 від 04.12.15 направлена поштою на адресу відповідача та особисто вручена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.12.15 (а.с.57).

Місцевим судом була використана адреса відповідача, яка була вказана у позовній заяві ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7», а саме: 04655, м. Київ, пр. Московський, 21, оф. 12, яка зазначена в Угоді про внесення змін до Договору, як адреса для листування Лізингоодержувача.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що жодних листів чи повідомлень про зміну адреси від ТОВ «ДПА» не надходило. Крім того, вказана в Угоді адреса відповідача також значиться і на офіційному сайті ТОВ «ДПА» в мережі Інтернет, за адресою: http://www.dpa.com.ua.

З огляду на наведене судова колегія вважає посилання апелянта на неналежне повідомлення його судом першої інстанції про час та місце судового засідання безпідставними.

Відповідачем 02.03.16 було надано доповнення до апеляційної скарги, в якому він зазначає, що внаслідок відповідних обставин, які виникли не з його вини та мають надзвичайний характер, останній не має можливості виконувати Договір на існуючих умовах.

Також, ТОВ «ДПА» зазначає, що офіс та виробничі потужності підприємства знаходяться безпосередньо у зоні проведення АТО. До вказаного доповнення апелянтом додається сертифікат Торгово-промислової палати України який засвідчує форс-мажорні обставини.

Відтак, з посиланням на ст.607 ГК України, відповідач стверджує, що зобовязання за спірним договором припиняються неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Також, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, на підставі зазначеного та враховуючи що позовні вимоги ТОВ «ОСОБА_6 ОСОБА_7» складаються лише зі стягнення суми основного боргу за спірним договором, судова колегія відхиляє дане доповнення.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає його таким, що прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, а тому апеляційна скарга ТОВ «ДПА» залишається без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, покладається на відповідача в порядку ст.49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПА», м. Донецьк, на рішення господарського суду Донецької області від 14.01.2016 у справі № 905/3348/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.01.2016 у справі № 905/3348/15 без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3