РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016№910/27853/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/27853/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзик», м. Київ,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна», м. Київ, та

приватного підприємства «Варіант», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - об'єднання підприємств «Українська ліга музичних прав», м. Київ,

про стягнення 68 900 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

за участю представників:

позивача - Хлєбнікова С.Г. (довіреність від 15.08.2015 №б/н);

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - Опольського В.С. (довіреність від 01.02.2016 №б/н);

третьої особи - Іванів О.О. (довіреність від 03.11.2015 №б/н).

Приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - Організація) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзик» (далі - ТОВ «Умиг Мьюзик») з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна» (далі - Товариство) 68 900 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що: 10.02.2015, 11.02.2015 та 13.02.2015 представником Організації Миколенком А.О. (представники Товариства відмовилися підписувати акти та назвати прізвище, ім'я і по батькові) проведено фіксації фактів використання музичних творів в магазинах «NOVUS» Товариства (м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 73-А; м. Київ, просп. Броварський, буд. 17), у зв'язку з чим складено акти №02/02/2015, №04/02/2015 та №06/02/2015, якими зафіксовано факти публічного виконання, зокрема, таких музичних творів: «Bare bones» у виконанні Madeleine Peyroux; «Love and treachery» у виконанні Madeleine Peyroux; «Lover» у виконанні «Sweetback»; «Shattered dreams» у виконанні «Johnny Hates Jazz's»; «Walking on a dream» у виконанні «Empire of the sun»; актами зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщень магазинів здійснюється за допомогою наявного в магазинах обладнання; перебування Миколенка А.О. у магазинах «NOVUS» підтверджується також фіскальними чеками від 10.02.2015 №0014, від 11.02.2015 №0018 та від 13.02.2015 №0091; факти публічного виконання спірних музичних творів засвідчується також відеозаписами на DVD-R-дисках, якими підтверджено час і місце використання саме у магазинах ТОВ «Новус Україна» таких музичних творів: «Bare bones», «Love and treachery», «Lover», «Shattered dreams» та «Walking on a dream».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2015 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2015 залучено до участі у справі приватне підприємство «Варіант» (далі - Підприємство) як іншого відповідача.

Організація 29.01.2016 подала суду пояснення, в яких зазначила таке:

- Товариство зазначає, що використовує музичні твори у будівлях торговельних центрів, підкреслюючи лише те, що таке використання здійснюється ним не самостійно, а за допомогою послуг, які надаються Підприємством відповідно до укладеного Товариством і Підприємством договору від 20.04.2011 №Р-110420/1 про надання рекламно-інформаційних послуг (далі - Договір);

- так, відповідач-1 посилається на розділ 7 Договору у редакції додаткової угоди від 01.01.2014, в якому зазначено, що сторони домовилися, що відповідальною стороною за цим розділом Договору є виконавець, а саме Підприємство; тобто мова йде про відповідальність за Договором, проте ні позивач, ані Організація не є сторонами Договору;

- в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази того, що відповідач-1 використовував у приміщеннях, в яких він здійснює господарську діяльність, музичні твори, майнові права на які належать позивачу.

Організація 15.02.2016 подала суду письмові пояснення, у яких вказала таке: як вбачається з укладеного відповідачами Договору, його дія закінчилася 31.12.2012; станом на дату фіксації порушення Договір не діяв; таким чином, Організація не має правових підстав формулювати позовні вимоги до відповідача-2.

Підприємство 15.02.2016 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що: Товариство не є належним відповідачем за даним спором; саме Підприємство на підставі Договору здійснювало публічне виконання музичних творів, зафіксованих позивачем; виконання спірних музичних творів здійснювалося відповідачем-2 на законних підставах, що підтверджується договором від 01.01.2013 №БО/01/01/2013 про сплату винагороди (роялті) за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм (далі - Договір від 01.01.2013), укладеним Підприємством та об'єднанням підприємств «Українська ліга музичних прав» (далі - Об'єднання); перелічені позивачем музичні твори були взяті саме з каталогу Об'єднання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2016 залучено до участі у справі Об'єднання як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

16.02.2016 Організація подала суду пояснення (№ 1 та № 2), в яких вказала, зокрема, про те, що Договір на момент вчинення відповідачам-1 правопорушення не діяв; надала пояснення щодо різниці між об'єктами права інтелектуальної власності, що використовуються при музичному оформленні публічного закладу, та описала алгоритм виявлення правопорушення стосовно музичного твору у публічному закладі.

25.02.2016 відповідач-2 подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії додатку від 01.02.2015 № 30 до Договору від 01.01.2013.

25.02.2016 третя особа подала суду письмові пояснення, в яких вказала таке:

- пред'явлений Організацією позов є безпідставним;

- публічне виконання оприлюднених фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань, у закладах, про які йдеться у позовній заяві, здійснюється саме відповідачем-2 на підставі Договору;

- використання Підприємством фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань способом публічного виконання у зазначених у позовній заяві закладах, здійснюється відповідачем-2 законно, з виплатою винагороди;

- Об'єднання є організацією колективного управління, що підтверджується Свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 5/2003;

- сферою діяльності третьої особи є управління всіма категоріями майнових прав суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення; відповідно до пункту 1.1 Договору від 01.01.2013 відповідач-2 отримав право на використання фонограм і музичних творів у закладах, зазначених у додатку до Договору від 01.01.2013;

- при цьому, у преамбулі Договору від 01.01.2013 зазначено, що Підприємство у своїй діяльності використовує опубліковані з комерційною метою фонограми, їх примірники, зафіксовані у них музичні твори та їх виконання; тобто, слово «Фонограма» вживається виключно в якості договірного, узагальнюючого терміну, який використовується для позначення як самого запису виконання музичного твору (тобто, двох об'єктів суміжних прав, якими є і запис і виконання), так і музичного твору, виконання якого зафіксовано у такому записі;

- відповідач-2, отримавши за Договором від 01.01.2013 право на використання фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань способом публічного виконання, зобов'язався сплачувати за таке використання Об'єднанню як організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення винагороду у грошовій формі;

- третя особа в силу норм Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) має право надавати дозволи на використання творів шляхом укладення відповідних договорів, не маючи при цьому окремих договорів з авторами творів;

- на сьогоднішній день є рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій, якими встановлено правомірність використання музичних творів користувачами на підставі аналогічних договорів, укладених користувачами з Об'єднанням, при цьому, позивачем у цих справах також була Організація;

- отже, використання відповідачем-2 фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань, способом публічного виконання у зазначених у позовній заяві закладах, здійснюється законно з виплатою винагороди у грошовій формі відповідно до умов Договору від 01.01.2013, який є правомірним, а відтак позовні вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав, яких (порушень) насправді не було, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

26.02.2016 Організація подала суду:

- пояснення щодо судової практики, в яких вказано на необхідність встановлення користувача музичних творів;

- пояснення щодо видів діяльності відповідачів, при якій використовувалися музичні твори, в яких вказано таке:

на думку Організації, Підприємство намагається штучно перебрати на себе всю відповідальність, щоб залишити Товариство поза рамками відповідальності;

діяльність відповідачів відрізняється, зокрема, відповідач-1 спеціалізується на торгівлі, а відповідач-2 - на рекламі;

укладаючи Договір від 01.01.2013, Підприємство вказувало, що буде використовувати музичні твори саме у своїй господарській діяльності;

у свою чергу, Товариство використовувало спірні музичні твори у власній господарський діяльності;

позов подавався до відповідача-1, позовні вимоги також сформульовані до Товариства, яке не отримувало у позивача дозволу (права, ліцензії) щодо використання музичних творів;

відповідач-2 використав зазначені твори у власній господарській діяльності без наявності авторського (ліцензійного) договору чим порушив частину другу статті 32 Закону;

отже, вимога про стягнення компенсації, заявлена у позові до відповідача-1 є виправданою та повністю підтримується Організацією

- заяву про тлумачення змісту правочину на підставі статті 213 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в якій заявник просив суд розтлумачити умови Договору, надавши відповіді, зокрема, на такі питання: чи зазначені у Договорі всі істотні умови договору про передачу прав на використання творів, що передбачені частиною другою статті 33 Закону; чи є Договір за своєю правовою природою авторським (ліцензійним) договором у розумінні Закону та ЦК України; чи надане за Договором право на використання конкретних музичних творів, яких стосується позов; до якої дати пролонгований Договір відповідно до пункту 11.6 Договору, враховуючи те, що в цьому пункті не зазначено, що правило пролонгації продовжує діяти після одноразової пролонгації (відсутня фраза накшталт «і так кожного разу».

У судовому засіданні 29.02.2016 представник Організації надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача-2 та третьої особи надали пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечили повністю.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу-1 на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 29.02.2016 без участі представника відповідача-1 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Організації, відповідача-2 та третьої особи, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» (далі - Постанова № 5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

01.01.2014 Організацією (організація) і ТОВ «Умиг Мьюзик» (видавник) укладено договір №АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - Договір №АУ003К), за умовами якого:

- видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії Договору №АУ003К будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов Договору №АУ003К (пункт 2.1 Договору №АУ003К);

- у випадку виявлення порушень майнових прав організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління названими правами (пункт 8.3 Договору №АУ003К);

- Договір №АУ003К набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (пункт 11.1 Договору №АУ003К).

Додатковою угодою від 31.12.2014 №2 до Договору №АУ003К Організацією та ТОВ «Умиг Мьюзик» продовжено строк дії Договору №АУ003К до 31.12.2015.

Відповідно до пункту 3.1 Договору №АУ003К ТОВ «Умиг Мьюзик» надано декларацію від 15.01.2015 № 7 щодо переданих в управління музичних творів, зокрема:

музичного твору «Bare bones»; автори музики та тексту Becker Walter Carl, Klein La Wrence A та Peyroux Madeleine E; виконавець Madeleine Peyroux; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 16,66%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 16,66%;

музичного твору «Love and treachery»; автори музики та тексту Klein La Wrence A, Henry Joseph Lee та Peyroux Madeleine E; виконавець Madeleine Peyroux; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 33,35%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 33,35%;

музичного твору «Lover»; автори музики та тексту Ricardo T. Quinones, Paul Denman, Andrew Hale, Stuart Matthewman та M.a. Thomson; виконавець «Sweetback»; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 10%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 10%;

музичного твору «Shattered dreams»; автор музики та тексту Datchler Clark; виконавець «Johnny Hates Jazz's»; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 50%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 50%;

музичного твору «Walking on a dream»; автори музики та тексту Sloan Jonathan Thomas, Littlemore Nick та Steele Luke; виконавець «Empire of the sun»; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 25%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 25%.

Із названої декларації вбачається, що ТОВ «Умиг Мьюзик» отримало від товариства з обмеженою відповідальністю «Національне музичне видавництво» майнові права на зазначені твори на підставі договору про надання виключної ліцензії від 31.12.2014 №НЛВ-138/15, чинного до 31.12.2016.

Отже, на підставі Договору №АУ003К Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори «Bare bones», «Love and treachery», «Lover», «Shattered dreams» та «Walking on a dream».

08.10.2015 позивач надав погодження Організації на звернення до суду з позовом до Товариства про захист авторських прав та виплату компенсації за порушення авторських прав на вказані об'єкти авторського права.

Судом враховано, що: відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що Організацією належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист виключних майнових авторських прав позивача на музичні твори: «Bare bones» (автори музики та тексту Becker Walter Carl, Klein La Wrence A та Peyroux Madeleine E; виконавець Madeleine Peyroux); «Love and treachery» (автори музики та тексту Klein La Wrence A, Henry Joseph Lee та Peyroux Madeleine E; виконавець Madeleine Peyroux); «Lover» (автори музики та тексту Ricardo T. Quinones, Paul Denman, Andrew Hale, Stuart Matthewman та M.a. Thomson; виконавець «Sweetback»); «Shattered dreams» (автор музики та тексту Datchler Clark; виконавець «Johnny Hates Jazz's»); «Walking on a dream» (автори музики та тексту Sloan Jonathan Thomas, Littlemore Nick та Steele Luke; виконавець «Empire of the sun»).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

10.02.2015 представником Організації Миколенком А.О. проведено фіксацію факту використання музичних творів у магазині «NOVUS» Товариства (м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 73-А) та складено акт №02/02/2015, яким зафіксовано факт публічного виконання, зокрема, такого музичного твору «Shattered dreams» у виконанні «Johnny Hates Jazz's».

11.02.2015 представником Організації Миколенком А.О. проведено фіксацію факту використання музичних творів у магазинах «NOVUS» Товариства (м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 73-А) та складено акт №04/02/2015, яким зафіксовано факт публічного виконання, зокрема, таких музичних творів: «Bare bones» у виконанні Madeleine Peyroux; «Lover» у виконанні «Sweetback».

13.02.2015 представником Організації Миколенком А.О. проведено фіксаціїю факту використання музичних творів у магазинах «NOVUS» Товариства (м. Київ, просп. Броварський, буд. 17) та складено акт №06/02/2015, яким зафіксовано факт публічного виконання, зокрема, таких музичних творів: «Love and treachery» у виконанні Madeleine Peyroux; «Walking on a dream» у виконанні «Empire of the sun».

Вказаними актами було зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщень магазинів здійснюється за допомогою наявного в магазинах обладнання.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Перебування Миколенка А.О. у магазинах «NOVUS» 10.02.2015, 11.02.2015 та 13.02.2015 підтверджується фіскальними чеками від 10.02.2015 №0014, від 11.02.2015 №0018 та від 13.02.2015 №0091.

Факти публічного виконання спірних музичних творів засвідчується також відеозаписами на DVD-R-дисках, якими підтверджено час і місце використання саме у магазинах ТОВ «Новус Україна» таких музичних творів: «Bare bones», «Love and treachery», «Lover», «Shattered dreams» та «Walking on a dream».

Судом було оглянуто у судовому засіданні відеозаписи фіксації публічного виконання спірних музичних творів, з яких не вбачається, що Миколенко А.О. запрошував адміністраторів (чи інших працівників) магазинів підписувати вказані акти.

Слід звернути увагу, що акти складені та підписані одноособово Миколенком А.О. і доказів того, що ним були вжиті всі залежні від нього заходи щодо з'ясування посад, прізвищ, імен та по батькові представників магазинів і пропонування підписати вказані документи суду не подано.

Крім того, Миколенко А.О. підписав акти без залучення будь-яких інших учасників фіксації (представників громадськості, незацікавлених фізичних осіб, тощо).

На думку Організації, відповідачем-1 порушено виключні майнові авторські права позивача, а саме передбаченого пунктом «б» частини першої статті 15 Закону права на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

З огляду на викладене Організація просить суд стягнути з Товариства 68 900 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

У свою чергу, Товариство, Підприємство та Об'єднання заперечувало проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на таке:

- використання музичних творів у будівлях торговельних центрів здійснюється не відповідачем-1 самостійно;

- так, відповідачами було укладено Договір, за умовами якого публічне виконання спірних музичних творів здійснює саме відповідач-2;

- Підприємство здійснювало публічне виконання музичних творів, зафіксованих Організацією, на законних підставах, що підтверджується Договором від 01.01.2013;

- спірні музичні твори взяті саме з каталогу Об'єднання, яке є організацією колективного управління, що підтверджується Свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 5/2003;

- третя особа в силу норм Закону має право надавати дозволи на використання творів шляхом укладення відповідних договорів, не маючи при цьому окремих договорів з авторами творів;

- отже, використання відповідачем-2 фонограм (відеограм). їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань, способом публічного виконання у зазначених у позовній заяві закладах, здійснюється законно з виплатою винагороди у грошовій формі відповідно до умов Договору від 01.01.2013, який є правомірним, а відтак позовні вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав, яких (порушень) насправді не було, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

20.04.2011 Товариством (замовник) і Київською філією «Болеро» Підприємства (виконавець) було укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надавати послуги з організації трансляцій аудіороликів та музичних творів по всіх об'єктах, наведених у додатку № 1 до Договору, здійснювати програмне обслуговування робочого комп'ютера та внутрішньої звукової системи, а також проводити моніторинг внутрішньої звукової системи (пункт 2.1 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін (пункт 11.1 Договору);

- строк дії Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 11.1 Договору та закінчується 31.12.2011 (пункт 11.2 Договору);

- Договір вважається пролонгованим на наступний рік у разі, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання за два календарних місяці до закінчення терміну дії Договору (пункт 11.6 Договору).

Отже, вказаним правочином відповідачі узгодили, що саме Підприємство надає послуги на території магазинів Товариства, у тому числі, використовуючи при цьому музичні твори.

Що ж до тверджень Організації про те, що Договір на день фіксації порушення не діяв, оскільки припинив чинність, то слід вказати таке.

Відповідачі у пункті 11.6 Договору чітко узгодили умови його пролонгації; суду не подано доказів того, що одна із сторін правочину зверталась за два календарних місяці до закінчення терміну дії з пропозицією розірвання; Договір не містить вказівки про разову пролонгацію, що, у свою чергу, свідчить про чинність Договору та підтверджується самими сторонами правочину, а саме Підприємством і Товариством.

Крім того, додатковою угодою від 01.06.2013 № 6 до Договору сторони визначили виконавцем Підприємство, а додатковою угодою від 01.01.2014 № 13 до Договору відповідачами були внесені такі зміни:

- сторони домовилися, що відповідальною стороною є виконавець, який проводить такі заходи, дії та несе таку відповідальність: відповідальна сторона від свого імені та за власний рахунок забезпечує укладення договорів, угод чи будь-яких інших правочинів, на підставі яких здійснюється використання об'єктів авторського права та суміжних прав, що складають музичний аудіоматеріал в трансляціях на об'єктах; відповідальна сторона від свого імені та за власний рахунок забезпечує сплату роялті, авторських винагород чи інших обов'язкових платежів за використання об'єктів авторського права та суміжних прав, що складають музичний аудіоматеріал, в трансляціях на об'єктах; відповідальна особа самостійно та в повному обсязі несе відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності (авторського права та суміжних прав) будь-яких осіб на об'єкти прав інтелектуальної власності, що складають музичний аудіо матеріал і міститься в трансляціях на об'єктах, сплачує всі збитки, штрафи компенсації та інші виплати за використання об'єктів прав інтелектуальної власності; сторони досягли згоди, що в будь-якому випадку відповідальною особою стосовно аудіороликів, наданих та/або замовлених для трансляції замовником є виконавець; виконавець самостійно та в повному обсязі несе відповідальність перед будь-якими особами за безпідставне та протиправне використання творів (розділ 7 Договору);

- сторони визначили перелік магазинів, в яких Підприємством надаються послуги до якого, зокрема, входять і магазини, в яких Організація фіксувала порушення (магазини «NOVUS» за адресами: м. Київ, проспект Броварський, 17; м. Київ, вул. Ломоносова, 73-А).

Слід зазначити, що Організацією так і не було на вимогу суду сформульовано позовні вимоги до відповідача-2.

Заперечуючи проти доводів відповідачів про правомірність використання спірних музичних творів, Організація наголошує на тому, що Підприємство використовує спірні музичні твори у своїй господарській діяльності, а саме надання рекламних послуг. Товариство, у свою чергу, здійснює власну господарську діяльність і використовує музичні твори, здійснюючи торгівлю у магазинах без відповідного дозволу, порушуючи при цьому Закон.

Зі змісту Договору вбачається, що відповідач-1 є замовником, а відповідач-2 - виконавцем послуги, яка полягає в організації трансляції (формування робочим комп'ютером на певному об'єкті електричних хвиль, які є відтворенням певного аудіоролика, певного музичного твору та інше, і які придатні для передачі та перетворення у звукові хвилі у внутрішній звуковій системі об'єкту) аудіороликів та музичних творів, здійснення програмного обслуговування робочого комп'ютера та внутрішньої звукової системи та проведення моніторингу вказаної системи.

Сторонами Договору було визначено, що аудіороликом є конкретна звукова фонограма у вигляді mp3-файлу, що містить інформацію про товари та послуги та/або інформацію про осіб (включаючи знаки для товарів і послуг, фірмові найменування, товарні знаки тощо), зміст якої, а також відтворення і сповіщення якої всередині приміщень не суперечить чинному законодавству України.

Під музичним матеріалом сторони розуміють сукупність певних музичних творів, фонограми яких використовуються при трансляціях.

Таким чином, Підприємство надає Товариству комплекс послуг, одним із компонентом яких і є по суті публічне виконання спірних музичних творів.

Слід зазначити, що послуга надається відповідачем-2 як виконавцем в рамках своєї господарської діяльності та одразу споживається Товариством як замовником.

Таким чином, надаючи послуги відповідачу-1 на його території, відповідач-2 здійснює власну господарську діяльність за Договором, що відповідає статті 901 ЦК України, та використовує спірні музичні твори шляхом публічного виконання.

Судом встановлено, що спірні музичні твори використовуються саме Підприємством у його господарській діяльності, а відповідач-1 по суті споживає послугу за Договором в процесі її надання та самостійно не використовує музичні твори шляхом їх публічного виконання.

Що ж до правомірності використання відповідачем-2 спірних музичних творів, то слід вказати таке.

Об'єднання є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління від 22.08.2003 № 5/2003.

01.01.2013 Об'єднанням (ліга) і Київською філією «Болеро» Підприємства (виконавець; компанія; додатковою угодою від 01.06.2013 № 1 до Договору від 01.01.2013 виконавцем визначено Підприємство) укладено Договір від 01.01.2013, за умовами якого:

- предметом Договору від 01.01.2013 є умови використання компанією способом публічного виконання у зазначених у додатках до Договору від 01.01.2013 закладах, в яких компанія здійснює надання послуг з використанням фонограм, опублікованих з комерційною метою фонограм, їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконання (далі - фонограми) з каталогу ліги (фонограми, відеограми, у яких зафіксовані виконання музичних творів з текстом або без тексту, майнові права на які передані у колективне управління лізі та/або щодо яких об'єднанню надано дозвіл на здійснення збору винагороди за їх використання способом публічного виконання) та сплати лізі як організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення, винагороди (роялті) за таке використання фонограм. Компанія зобов'язується сплачувати лізі узгоджену в додатках до Договору від 01.01.2013 винагороду за публічне виконання фонограм (пункт 1.1 Договору від 01.01.2013);

- ліга гарантує, що публічне виконання компанією фонограм не порушує прав та охоронюваних законом інтересів правовласників, а у компанії не виникне обов'язку сплачувати будь-яким особам за публічне виконання фонограм з каталогу ліги (пункт 1.2 Договору від 01.01.2013);

- ліга зобов'язується самостійно розподіляти та сплачувати правовласникам винагороду, отриману від компанії (підпункт 2.1.1 пункту 2.1 Договору від 01.01.2013);

- ліга зобов'язується самостійно вести всі переговори з третіми особами з приводу публічного виконання фонограм в закладах (вказаних у додатках до Договору від 01.01.2013). Дією цього пункту також регулюються випадки виникнення претензій третіх осіб щодо такого публічного виконання за умови належного виконання компанією умов Договору від 01.01.2013 (підпункт 2.1.2 пункту 2.1 Договору від 01.01.2013);

- компанія зобов'язується не пізніше десяти банківських днів після закінчення звітного місяця виплачувати лізі винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках до Договору від 01.01.2013. Компанія перераховує винагороду на розрахунковий рахунок ліги (підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013);

- компанія зобов'язується негайно сповіщати лігу про будь-які питання або претензії третіх осіб з приводу публічного виконання фонограм у закладах, вказаних у додатках до Договору від 01.01.2013 (підпункт 2.2.2 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013);

- компанія зобов'язується протягом п'яти днів повідомити лігу про нові заклади, в яких буде здійснюватись публічне виконання фонограм, а також підписати відповідні додатки до Договору від 01.01.2013 (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013);

- компанія зобов'язується протягом п'яти днів письмово повідомити лігу про припинення публічного виконання фонограм в закладах, зазначених у відповідних додатках до Договору від 01.01.2013. У разі несвоєчасного повідомлення про настання таких обставин компанія зобов'язується сплатити винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках до Договору від 01.01.2013 у повному обсязі і за весь період (підпункт 2.2.4 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013);

- компанія зобов'язується надавати лізі інформацію щодо фонограм, які публічно виконувались у закладах, вказаних у додатках до Договору від 01.01.2013, протягом календарного кварталу. Така інформація надається лізі одним з способів: письмово або в електронному вигляді (e-mail:) (підпункт 2.2.5 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013);

- підписанням Договору від 01.01.2013 ліга підтверджує та гарантує, що має необхідні права та повноваження отримувати, збирати та розподіляти винагороду (роялті) за використання фонограм способом публічного виконання (гарантії ліги) (підпункт 2.2.7 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013);

- Договір від 01.01.2013 набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2013, при цьому підпункти 2.2.1 та 2.2.5 пункту 2.2 Договору від 01.01.2013 залишаються в силі до повного виконання компанією своїх зобов'язань, що виникли під час дії Договору від 01.01.2013. У випадку якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії Договору від 01.01.2013 протягом місяця до настання зазначеної вище дати припинення дії договору від 01.01.2013, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу (пункт 3.1 Договору від 01.01.2013).

Судом встановлено, що будь-яких обмежень щодо загального переліку або окремих об'єктів використання (музичних творів) Договір від 01.01.2013 не містить.

Відповідно до положень статей 435, 440, 441 ЦК України та 7, 15 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права; право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (зокрема, за договором, який відповідає визначеним законом вимогам).

Згідно зі статтею 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

За приписом статті 445 ЦК України автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Частиною першою статті 31 Закону передбачено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Згідно з частиною п'ятою статті 32 Закону право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

У частині другій статті 33 Закону зазначено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди).

Використання твору без дозволу та без сплати авторської винагороди є порушенням майнових авторських прав, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону.

У свою чергу, стосовно повноважень організацій колективного управління з надання дозволів на використання об'єктів авторського права (зокрема, музичних творів) необхідно враховувати таке.

Статтею 45 Закону передбачено, що суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами особисто, через свого повіреного або через організацію колективного управління.

Згідно з частиною четвертою статті 47 цього Закону особи, які використовують твори, виконання, програми мовлення, примірники фонограм (відеограм), зобов'язані надавати організаціям колективного управління точний перелік використаних (усіх) творів, виконань, примірників фонограм (відеограм), програм мовлення разом з документально підтвердженими даними про одержані прибутки від їх використання та повинні виплачувати організаціям колективного управління винагороду в передбачений термін і в обумовленому розмірі.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 48 Закону повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі; організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Разом з тим, за змістом пункту «в» частини сьомої статті 48 Закону наявною є можливість певного управління організацією колективного управління майновими правами й осіб, які не передали організації повноважень відповідно до частини третьої цієї статті.

Так, частинами п'ятою і шостою статті 48 Закону встановлено, що:

- на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав;

- організація колективного управління має право вимагати від осіб, які використовують об'єкти авторського права і суміжних прав, надання їм документів, що містять точні відомості про використання зазначених об'єктів, необхідні для збирання і розподілу винагороди.

За приписами пункту «в» частини першої статті 49 цього Закону до функцій організацій колективного управління належать збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до приписів частини другої цієї статті суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Тим самим, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які й не перебувають в їх управлінні (але не вилучені з нього в установленому порядку), законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

При цьому саме такий підхід, з одного боку, забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права (як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди), а, з іншого - дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів (зокрема, музичних) без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Відповідно до статей 638, 1109 ЦК України, статті 180 Господарського кодексу України, статей 32, 33 Закону визначення творів, використання яких дозволяється, є істотною умовою ліцензійного договору, яка потребує узгодження сторонами.

Водночас надання організацією колективного управління дозволу на публічне виконання музичних творів, визначених у каталозі Об'єднання, без будь-якого обмеження якраз і свідчить про узгодження сторонами відповідної істотної умови Договору від 01.01.2013, оскільки за відсутності будь-яких винятків (стосовно певних об'єктів та/або суб'єктів прав) та визначення переліку у каталозі не потребує подальшої конкретизації.

За приписом частини другої статті 49 Закону суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Відомості щодо вилучення правовласниками у встановленому порядку музичних творів «Stay», «Love you like a love song», «Rain over me» з управління третьої особи у матеріалах справи відсутні.

Отже, беручи до уваги право Об'єднання як організації колективного управління надати дозвіл на використання музичних творів, визначених у каталозі, дослідивши зміст Договору від 01.01.2013, судом встановлено, що зміст вказаного правочину не суперечить чинному законодавству України та моральним засадам суспільства; в укладенні Договору від 01.01.2013 сторонами досягнути згоди щодо всіх його істотних умов, передбачених законодавством України як обов'язкових для даного виду договорів, а відтак, суд дійшов висновку про відсутність порушення третьою особою майнових авторських прав позивача у розумінні статті 50 Закону.

Що ж до заяви Організації про тлумачення змісту Договору в порядку статті 213 ЦК України , то слід вказати таке.

Частинами першою та другою статті 213 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Отже, необхідними умовами тлумачення умов Договору: є подання належним чином оформленого позову до суду; позивачем у такій справі виступає одна із сторін правочину.

Оскільки Організація не є стороною Договору та не заявляла відповідної вимоги, то підстав для тлумачення вказаного правочину немає.

З огляду на наведене у позові слід відмовити повністю.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на Організацію.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2016.

Суддя О. Марченко