ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 року Справа № 904/10627/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином;

від відповідача: ОСОБА_1 юрисконсульт І категорії юридичного відділу ПАТ "ЦГЗК", довіреність №04/08 від 11.08.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про: стягнення 108 588,77 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.01.2016 року № 17/32-50 (а.с. 60) просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" пеню у сумі 57 328,00 грн. за період з 16.09.2015 року по 21.01.2016 року, 3% річних у сумі 11 779,73 грн. за період з 16.09.2015 року по 21.01.2016 року, інфляційні втрати у сумі 39 481,04 грн. за період з вересня по грудень 2015 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 (суддя Васильєв О.Ю.) позов задоволений частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" 57 328,00 грн. пені, 11 779,73 грн. 3% річних, 39 349, 44 грн. інфляційних втрат та 1 626, 86 грн. витрат на сплату судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" умов договору №514-08-01 на придбання технологічного обладнання від 27.04.2015 року в частині своєчасної та повної оплати обладнання, отриманого згідно видаткової накладної №21 від 26.05.2015 року. Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року у справі №904/7110/15 з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" заборгованість за поставлену продукцію у сумі 1 440 000,00 грн., пеню у сумі 28 800,00 грн. за період з 28.07.2015 року по 15.09.2015 року, 3% річних у сумі 9 705,21 грн. за період з 26.06.2015 року по 15.09.2015 року та 29 424,29 грн. судового збору. Оскільки заборгованість погашена не в повному обсязі, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність позовних вимог про стягнення пені у сумі 57 328,00 грн. за період з 16.09.2015 року по 21.01.2016 року, 3% річних у сумі 11 779,73 грн. за період з 16.09.2015 року по 21.01.2016 року, інфляційних втрат у сумі 39 349,44 грн. за період з вересня по грудень 2015 року (з урахуванням приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 в частині стягнення інфляційних втрат сумі 39 349,44 грн. та прийняти нове рішення у справі №904/10627/15 про стягнення інфляційних втрат у сумі 20 549,44 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушено право на участь представника у судовому засіданні, оскільки уточнену позовну заяву відповідачем отримано лише 21.01.2016 року, що унеможливило надати обґрунтовані заперечення та контррозрахунок до суду. Апелянт вважає, що місцевим господарським судом безпідставно нараховані інфляційні втрати за листопад 2015 року на суму 940 000,00 грн., оскільки борг у такому розмірі (940 000,00 грн.) виник 24.11.2015 року, тому з урахуванням рекомендацій, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.97 року №62-97р, нарахування втрат від інфляції на суму 940 000,00 грн. можливе лише починаючи з грудня 2015 року. Згідно розрахунку відповідача втрати від інфляції за період з 24.11.2015 року по 29.12.2015 року на суму боргу 940 000,00 грн. складають 6 580,00 грн., а загальна сума втрат від інфляції складає 20 549,44 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 09.03.2016 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 09.03.2016 року, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.

23.02.2016 року від Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить в її задоволенні відмовити. Позивач зазначає, що в уточненій позовній заві від 15.01.2016 року, яку відповідач отримав 21.01.2016 року, лише уточнив суму боргу з урахуванням часткової сплати 30.12.2015 року суми 500 000,00 грн., у звязку з чим були перераховані пеня та 3% річних. Позивач вважає помилковими доводи відповідача щодо неправомірності нарахування втрат від інфляції за листопад 2015 року та зазначає, що оскільки станом на 01.11.2015 року у відповідача був борг у сумі 1 440 000,00 грн. (розмір боргу зменшився лише 24.11.2015 року на суму 500 000,00 грн.), то за листопад 2015 року підлягають нарахуванню втрати від інфляції на суму 1 440 000,00 грн., а не на суму 940 000,00 грн. (1 440 000,00 грн. 500 000,00 грн.). У звязку з чим позивач просить змінити рішення місцевого господарського суду та стягнути з відповідача втрати від інфляції у сумі 49 628,83 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

У судове засідання, яке відбулося 09.03.2016 року, представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 09.03.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 27.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" (постачальник) був укладений договір №514-08-01 на придбання технологічного обладнання (з протоколом розбіжностей від 28.07.2015 року), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених цим договором. Кількість, номенклатура обладнання вказуються в специфікаціях до цього договору, які є його невідємною частиною (пункт 2.1 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що оплата покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі.

Оплата за поставлене обладнання буде проводитись на протязі строку, вказаного в специфікації, який обчислюється з моменту поставки обладнання (пункт 5.2 договору).

Сторонами узгоджено та підписано Специфікацію №1 на поставку товару на суму 1 440 000,00 грн.

Відповідно до пункту 5 Специфікації №1 оплата здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки обладнання.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року у справі №904/7110/15 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" вартість не сплаченої продукції за договором №514-08-01 на придбання технологічного обладнання від 27.04.2015 року згідно видаткової накладної №21 від 26.05.2015 року у сумі 1 440 000,00 грн., пеню у сумі 28 800, грн. за період з 28.07.2015 року по 15.09.2015 року, 3% річних у сумі 9 705,21 грн. за період з 26.06.2015 року по 15.09.15 року та 29 424,29 грн. витрат по сплаті судового збору.

19.10.2015 року на виконання рішення господарського суду був виданий наказ №904/7110/15.

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 16.11.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду у справі №904/7110/15, зазначено про необхідність добровільного виконання боржником рішення у строк до 23.11.2015 року.

23.11.2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду у справі №904/7110/15 до 27.11.2015 року.

Матеріалами справи підтверджується, що Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" здійснило часткову оплату продукції за договором №514-08-01 на придбання технологічного обладнання від 27.04.2015 року, а саме: 24.11.2015 року у сумі 500 000,00 грн. та 30.12.2015 року у сумі 500 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах спавши банківськими виписками (а.с. 27, 62)

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов договору №514-08-01 на придбання технологічного обладнання від 27.04.2015 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого обладнання згідно видаткової накладної №21 від 26.05.2015 року.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно пункту 7.2 договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати обладнання, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у відповідний період.

Позивачем заявлена до стягнення пеня у сумі 57 328,00 грн. за загальний період з 16.09.2015 року по 21.01.2016 року (з урахуванням часткових оплат: 24.11.2015 року у сумі 500 000,00 грн. та 30.12.2015 року у сумі 500 000,00 грн.).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року у справі №904/7110/15 встановлено, що позивач здійснив поставку відповідачу обладнання на суму 1 440 000,00 грн. згідно видаткової накладної №21 від 26.05.2015 року, за умовами Специфікації, оплата повинна була бути здійснена відповідачем протягом 30 календарних днів з дня поставки, тобто до 25.06.2015 року.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З наведеного вбачається, що початком нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано за умовами договору, тобто прострочення виконання зобовязання за договором №514-08-01 на придбання технологічного обладнання від 27.04.2015 року виникло з 26.06.2015 року.

З урахуванням приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій (пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (26.06.2015 року), тобто нарахування припиняється 25.12.2015 року.

З урахуванням приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково за період з 16.09.2015 року по 25.12.2015 року у сумі 51 776,00 грн. (за період з 16.09.2015 року по 23.11.2015 року за прострочення суми 1 440 000,00 грн. пеня складає 39 744,00 грн.; за період з 24.11.2015 року по 25.12.2015 року за прострочення суми 940 000,00 грн. пеня складає 12 032,00 грн.).

Апеляційний господарський суд зазначає, що передбачена сторонами у пункті пункту 7.2 договору сплата пені у випадку порушення строку оплати більш ніж на 30 календарних днів, не змінює строк нарахування штрафних санкцій, встановлений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 28.01.2014 року у справах №3-39гс13, №3-40гс13 та від 11.12.2011 року у справі №3-61гс12.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити також, що положеннями частини шостої статті 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 13.01.2016 року у справі №902/581/15.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 16.09.2015 року по 21.06.2016 року у сумі 11 779,73 грн. та втрати від інфляції за період з вересня по грудень 2015 року у сумі 39 481,04 грн. (з урахуванням часткових оплат: 24.11.2015 року у сумі 500 000,00 грн. та 30.12.2015 року у сумі 500 000,00 грн.).

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність заявлених вимог про стягнення 3% річних за період з 16.09.2015 року по 21.01.2016 року у сумі 11 779,73 грн. При цьому апеляційний господарський суд зазначає, що розрахунок 3% річних виконаний арифметично правильно та з урахуванням приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Щодо стягнення втрат від інфляції апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 року №39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Позивачем нараховані інфляційні втрати на суму боргу 1 400 000,00 грн. за період з вересня по жовтень 2015 року та на суму боргу 940 000,00 грн. за період з листопада по грудень 2015 року.

Враховуючи приписи пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", апеляційний господарський суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції у сумі 13 969,44 грн. за період з вересня по жовтень 2015 року за прострочення суми боргу 1 440 000,00 грн. Оскільки частина суми боргу (500 000,00 грн.) сплачена відповідачем 24.11.2015 року, правомірним є нарахування втрат від інфляції за листопад 2015 року у сумі 18 800,00 грн. за прострочення суми боргу 940 000,00 грн. З урахуванням оплати частини суми боргу 30.12.2015 року (500 000,00 грн.), правомірним є нарахування втрат від інфляції за грудень 2015 року у сумі 3 080,00 грн. за прострочення суми боргу 440 000,00 грн.

Таким чином, втрати від інфляції підлягають стягненню у сумі 35 849,44 грн. (13 969,44 грн. + 18 800,00 грн. + 3080,00 грн.).

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 99 405,17 грн. (51 776,00 грн. пеня + 11 779,73 грн. 3% річних + 35 849,44 грн. втрати від інфляції).

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про безпідставність нарахування втрат від інфляції за листопад 2015 року, оскільки протягом листопада 2015 року існувала заборгованість (з 01.11.2015 року по 23.11.2015 року у сумі 1 440 000,00 грн., а з 24.11.2015 року по 30.11.2015 року у сумі 940 000,00грн.), тому застосування індексу інфляції за листопад 2015 року на суму 940 000,00 грн. узгоджується із приписами пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Щодо посилань апелянта на приписи, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 року №39 про застосування індексів інфляції з урахуванням дати виникнення та сплати боргу (до та після 15 числа), то слід зазначити що обовязок сплати суму 1 440 000,00 грн. виник у відповідача ще у червні 2015 року, а у листопаді 2015 року борг існував та підлягав сплаті.

Відхиляються апеляційним господарським судом і доводи позивача про необхідність нарахування втрат від інфляції за листопад 2015 року на суму боргу 1 440 000,00 грн., оскільки в уточненнях позовних вимог (вих. №17/32-50 від 15.01.2016 року а.с. 60) позивачем заявлені до стягнення витрати від інфляції на суму боргу 1 440 000,00 грн. лише за період з вересня по жовтень 2015 року, тобто заявлена, у відзиві на апеляційну скаргу, сума втрат від інфляції за межами позовних вимог.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постановах №6/433-42/183, №12/207 від 14.11.2011 року, №37/64 від 23.01.2012 року та №37/64 від 23.01.2012 року, що є обов'язковим для застосування господарським судом відповідно до статті 11128 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, для зміни рішення місцевого господарського суду в частині стягнення сум пені та втрат від інфляції та, відповідно, зміни судового збору пропорційно задоволених вимог.

Оскільки доводи, наведені Публічним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" в обґрунтування апеляційної скарги та контррозрахунок втрат від інфляції відхилені апеляційним господарським судом, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 задоволенню не підлягає.

З урахуванням зміни розміру пені та втрат від інфляції, що підлягає стягненню з відповідача, підлягає зміні і розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за розгляд позовної заяви, а саме: відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1 491,08 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 змінити.

Резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/10627/15 викласти в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" 51 776,00 грн. пені, 11 779,73 грн. 3% річних, 35 849,44 грн. втрат від інфляції, витрати по сплаті судового збору у сумі 1 491,08 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити".

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена 10.03.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко