ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 березня 2016 року Справа № 908/2784/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 18.06.2015 (головуючий суддя Геза Т.Д., судді Малашкевич С.А., Дучал Н.М.)
у справі№ 908/2784/15 Господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
доПриватного акціонерного товариства "Геркулес",
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
1) Публічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод №2", 2) Приватного підприємства "Украинский продукт",
прозвернення стягнення на майно, що передано в заставу та іпотеку,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2015 у справі №908/2784/15 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.06.2015 у справі № 908/2784/15 повернуто без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати до апеляційного господарського суду для прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.08.2015 у даній справі повернуто Приватному акціонерному товариству "Геркулес" касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2015 у справі №908/2784/15 та додані до неї документи без розгляду на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України через ненадання доказів на підтвердження повноважень представника на підписання скарги, відсутність доказів надсилання копії скарги позивачу та третім особам у справі, неподання доказів сплати судового збору та належних доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Скаржник повторно звернувся 26.01.2016 з касаційною скаргою без номера та дати, однак за змістом подана Приватним акціонерним товариством "Геркулес" скарга є ідентичною попередньо поданій скарзі. Подану скаржником касаційну скаргу складено представником ПрАТ "Геркулес" Філіпповим Г.І., але повноваження зазначеної особи на її підписання не мають підтвердження, оскільки до скарги не додано довіреності або її копії, чи будь-яких документів на підтвердження відповідних повноважень.

В той же час заявник в графі підпису вказує про наявність довіреності в матеріалах справи. Як уже відзначалось судом касаційної інстанції в ухвалі від 31.08.2015 у даній справі, матеріали справи не містять належним чином засвідченої довіреності на вказану особу, а зазначаючи про наявність такого документа, скаржник не вказує аркуша та тома матеріалів справи.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

В якості доказів на підтвердження направлення копій скарги позивачу та третім особам у справі заявником скарги додано нечіткі копії розрахункових квитанцій від 17.06.2015, які зовсім не засвідчені.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України" від 24.10.2011 № 11 зазначено, що розрахунковий документ встановленої форми, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо), може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів. Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Пунктом 5.26 вказаного Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 зазначено, що відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи.

Таким чином, копії документів засвідчуються шляхом проставляння печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису "Згідно з оригіналом" та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Скаржником додано незасвідчені копії розрахункових квитанцій, які вищезазначеним вимогам не відповідають. При тому вказані копії від 17.06.2015 не можуть слугувати належними доказами надіслання сторонам скарги на ухвалу суду, прийняту пізніше - 18.06.2015, оскільки датовані днем, що передує дню винесення оскаржуваного судового акта.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Також заявником не додано і доказів сплати судового збору за касаційне оскарження ухвали суду. Натомість у прохальній частині скарги заявник просить суд звільнити його від сплати судового збору, обґрунтовуючи вказане клопотання аналогічно попередньому, - знаходженням товариства в зоні проведення активної фази АТО, де відбуваються активні бойові дії, мають випадки розбою та мародерства, що, на думку скаржника, доводить скрутне фінансове становище ТОВ "Електросталь". Втім суд звертав увагу заявника на недоречне зазначення ним про скрутне становище ТОВ "Електросталь", яке не є стороною в судовому процесі у даній справі.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, виходячи з положень вищевказаного закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст.36 ГПК України.

Як роз'яснено в пп. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (зокрема про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Звертаючись повторно з касаційною скаргою на оскаржуваний судовий акт та повторно заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору за касаційне оскарження ухвали суду, скаржник знову не надає жодних доказів існування обставин скрутного фінансового становища товариства, а також відсутності можливості сплатити судовий збір у належному розмірі.

Колегія суддів вважає, що скаржник належно не обґрунтував відповідне клопотання, не підтвердив доказами наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, а тому не вбачає достатніх підстав для задоволення такого клопотання.

Отже, скаржником не виконано обов'язкових (на підставі ст. 45 ГПК України) вимог ухвали Вищого господарського суду України від 31.08.2015 та не усунуто обставин, зазначених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

При цьому чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості прийняття до розгляду тієї самої касаційної скарги, яка вже була повернута через невідповідність її змісту вимогам цього законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувана ухвала прийнята та набрала законної сили 18.06.2015.

Таким чином строк подання касаційної скарги на вказану постанову закінчувався 08.07.2015.

Скаржник повторно звернувся 26.01.2016 з касаційною скаргою без номера та дати до через Донецький апеляційний господарський суд, що підтверджується датою на листі кур'єрської доставки, тобто з пропуском двадцятиденного строку.

Клопотання про відновлення процесуального строку скаржником не заявлено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання або таке клопотання відхилено про відновлення цього строку.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "Геркулес" у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Геркулес" касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2015 у справі №908/2784/15 та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова