ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р.Справа № 922/6621/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос", м.Харків
про стягнення 6190,38 грн.
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки", м.Київ (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос", м.Харків (далі за текстом - відповідач), про стягнення 6190,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №863/Ц/ОСВ/11 на охорону майна за допомогою технічних засобів від 01.10.2012 щодо оплати послуг з охорони майна за період грудень 2012 року - січень 2013 року.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач наданим йому правом не скористався, представника в судове засідання не направив, відзиву не надав.

Господарським судом перевірено місцезнаходження відповідача. У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою відповідача є: 61022, АДРЕСА_1. Вказані відомості співпадають з відомостями, зазначеними позивачем у позовній заяві.

За вказаною адресою відповідачу направлялася копія ухвали від 30.12.2015 та 20.01.2016 (с.Ольшанченко В.І.), які повернуті до суду поштовою установою у зв'язку із закінченням терміну зберігання, а також ухвала від 08.02.2016 (с.Калантай М.В.), яка станом на дату розгляду справи до суду не поверталася.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи приписи чинного законодавства, судом здійснено належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання у даній справі.

У відповідності до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

01 жовтня 2012 року між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено Договір №863/Ц/ОСВ/11 на охорону майна за допомогою технічних засобів (далі за текстом - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець здійснює за допомогою пульту централізованої охорони (ПЦО) і засобів сигналізації охорону майна замовника на об'єктах, перерахованих в протоколі (додаток №1 до Договору) та позначених на плані-схемі об'єктів (додаток №3 до Договору), а також здійснює обслуговування сигналізації на зазначених об'єктах.

Відповідно до пункту 10.1 Договору він укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з моменту його підписання.

Пунктами 3.1, 3.3 Договору сторони узгодили, що щомісячна сума оплати послуг по Договору визначається у Протоколі погодження окремих умов договору (додаток №1 Договору). Оплата за цим Договором здійснюється щомісячно до 10-го числа місяця, в яком здійснюються заходи охорони майна.

Згідно пункту 3 Протоколу погодження окремих умов договору (Додаток №1 до Договору) загальна вартість щомісячних послуг охорони за даним Договором становить 1965,60грн.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання, що підтверджується підписаними обома сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ТБ-7 від 31.12.2012 на суму 1965,60грн., №ТБ7 від 24.01.2013 на суму 1521,76грн.

Враховуючи вищенаведені положення Договору, відповідач мав оплатити надані послуги не пізніше 10.12.2012 та 10.01.2013, відповідно.

Відповідач надані послуги охорони не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь 3487,36грн. основного боргу, 256,56грн. пені, 288,61грн. 3 % річних, 2157,85грн. інфляційних втрат, а також просив покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218,00грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 2647,06грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачем договірних зобовязань щодо оплати наданих за Договором послуг на загальну суму 3487,36грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів погашення заборгованості за Договором суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3487,36грн. основного боргу є такими, що відповідають обставинам справи та вимогам законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені Договором та Законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2.1 Договору визначено, що у випадку несвоєчасної оплати за цим Договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої оплати за кожний день прострочення.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 256,56грн.

Суд, перевіривши наданий відповідачем розрахунок вказаних вимог вважає його помилковим, оскільки позивачем невірно визначено дату виникнення зобов'язання відповідача сплатити охоронні послуги. Фактично, зобов'язання відповідача щодо оплати послуг охорони за грудень виникли 11.12.2012, а за січень 2013 - 11.01.2013 (пункт 3.3 Договору). Також позивачем неправильно визначено період для нарахування пені, який перевищує шестимісячний строк для нарахування штрафних санкцій (частина 6 статті 232 ГК України). Так, згідно частини 3 статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, вірним є нарахування пені за період з 11.12.2012 по 11.06.2013 (за послуги охорони, що надано в грудні 2012 року) та за період з 11.01.2013 по 11.07.2013 (за послуги охорони, що надано в січні 2013 року). За розрахунком суду загальна сума пені за вказані періоди складає 260,16грн.

Разом із тим, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 256,56грн., тобто в меншому розмірі, ніж той, який може бути нарахований у відповідності до діючого законодавства.

Враховуючи те, що заявлення меншої суми пені не суперечить діючому законодавству, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення пені такими, що підлягають задоволенню в розмірі, який заявлено позивачем, тобто - 256,56грн.

У відповідності до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 288,61грн. за період з 11.01.2013 по 28.10.2015, а також інфляційні втрати в розмірі 2157,85грн. за період з січня 2013 по жовтень 2015 року.

В розрахунках вказаних сум позивачем також допущено помилки через невірне визначення дати виникнення зобов'язання відповідача щодо оплати послуг охорони. За розрахунком суду, сума 3% річних має нараховуватися з 11.12.2012 по 28.10.2015 і складає 297,65грн, а сума інфляційних втрат має нараховуватися за період грудень 2012 року - жовтень 2015 року та складає 2622,60грн.

Разом із тим, позивачем заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати в меншому розмірі, ніж той який може бути нарахований у відповідності до діючого законодавства.

Враховуючи те, що заявлення менших сум 3% річних та інфляційних втрат не суперечить діючому законодавству, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат такими, що підлягають задоволенню в розмірі, який заявлено позивачем, тобто - 288,61грн. та 2157,85грн., відповідно.

З урахуванням вищевикладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Згідно пункту 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Надані позивачем документи, а саме: договір №180815-01/2015 про надання правової допомоги від 18.08.2015, укладений з адвокатом ОСОБА_1, з урахуваннями Договору від 18.08.2015 про внесення змін та доповнень №1; ордер КС №190711 від 18.08.2015; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5269 від 28.09.2012 адвоката ОСОБА_1; рахунок фактура №СФ-0000031 від 18.08.2015 на суму 45000,00грн.; платіжні доручення №2406 від 27.08.2015 на суму 10000,00грн., №2426 від 02.09.2015 на суму 10000,00грн., №2431 від 03.09.2015 на суму 10000,00грн., №2437 від 04.09.2015 на суму 15000,00грн.; акт здавання-приймання робіт (надання послуги) послуг №02 від 06.01.2016 на суму 2647,06грн. свідчать про понесення позивачем витрат на послуги адвоката у розмірі 2647,06грн. Дані витрати згідно вимог статті 49 ГПК України також підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос" (61022, АДРЕСА_1, код 33123812) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" (04114, м.Київ, вул.Макіївська, буд.8, н/п 127, код 33635083) 3487,36грн. основного боргу, 256,56грн. пені, 288,61грн. 3 % річних, 2157,85грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1218,00грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 2647,06грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_2