донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

02.03.2016 справа №908/636/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № 53-02/1 від 01.11.2015,
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю № 09/280 від 30.12.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,

на рішення господарського суду Запорізької області

від22.12.2015 року

по справі№908/636/15-г

за позовомПублічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,
доПублічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», м. Маріуполь Донецької області,
простягнення 1 122 790 589, 16 грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Запорізької області (суддя О.І. Немченко) рішенням від 22.12.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком», позивач) до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча», відповідач) задовольнив частково та стягнув з останнього 653 880 780, 87 грн. основного боргу, 9 987 941, 32 грн. пені, 25 002 986, 07 грн. 3% річних та 344 027 409, 05 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено. Виконання рішення відстрочено на один рік до 22.12.2016.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015 по справі № 908/636/15-г просить скасувати в частині надання відстрочки виконання рішення від 22.12.2015 та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити відповідачу в наданні відстрочки виконання рішення.

Зокрема, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неврахування матеріальних інтересів та фінансового стану позивача, ступеня вини відповідача у порушенні ним грошового зобов'язання, а також намагання затягнути вирішення спору.

Крім того, позивач зазначає, що господарським судом Запорізької області було порушено принцип рівності сторін, гарантований ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зменшення розміру пені та надання відстрочки виконання рішення ставить сторони в нерівні умови, а тому, прийняте рішення від 22.12.2015 в частині надання відстрочки виконання рішення апелянт вважає незаконним та необгрунтованим.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 02.03.2016.

ПАТ «ММК ім. Ілліча» надало через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 02.03.2016 представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Кривбасзалізрудком» (Продавець) та ПАТ «ММК ім. Ілліча» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 606/1444 від 26.03.2013 (далі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити наступну залізорудну сировину:

- руда агломераційна (РА-1) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе - 56 % (мінімальний вміст Fе повинен бути не менше 55 %, верхня межа без обмежень);

- руда агломераційна (РА-1) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе - 59 % (min 58 %);

- руда доменна (РД) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе-49% (min 46%);

- руда доменна (РД) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим вмістом Fе-47%(min 46%).

Загальний обсяг товару за даним договором визначається обсягом товару, що підлягає поставці з 01.04.2013 по 31.12.2014 у відповідності зі специфікаціями до даного договору ( п. 2.1 зі змінами, внесеними угодою № 9 від 30.09.2014).

Згідно з розділом 3 Договору загальна вартість договору дорівнює сумі вартості ОСОБА_6 по кожному прикладеному додатку (специфікації) до даного договору, які є його невідємною частиною. Ціна ОСОБА_6 не містить у собі залізничний тариф.

Оплата за поставлений ОСОБА_6 провадиться Покупцем протягом 10 календарних після відвантаження декадної партії ОСОБА_6 (строк платежу не пізніше 10, 20 і останнього числа місяця), якщо інше не обумовлено в специфікаціях до даного договору (п. 3.5 Договору).

Відповідно до п. 3.9 Договору при здійсненні платежів за даним договором, сторони в платіжних документах (рахунках) зобов'язуються вказувати номер і дату договору.

Строки і умови поставки передбачені розділом 4 Договору, згідно з умовами якого Продавець поставляє Покупцеві ОСОБА_6 на умовах FСА (франко-перевізник) станція примикання Продавця (Роковата, Шмакове, Вечірній Кут) відповідно до базисних умов ставки Інкотермс. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торговельної палати (редакція 2010 року).

Згідно з п. 4.4 обсяг місячної партії ОСОБА_6 може визначатись в однобічній заявці, відправленій Покупцем Продавцеві в строк не пізніше ніж за 20 днів до початку місяця, в якому буде здійснюватись поставка.

Датою поставки вважається дата штемпеля станції передачі вантажу перевізникові (п. 4.6 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору разом з ОСОБА_6 Продавець зобов'язаний надати Покупцеві оригінал залізничної накладної. Продавець протягом 72 годин від дати поставки передає представникові Покупця безпосередньо або поштою наступні документи: рахунок-фактура на всю партію поставленого ОСОБА_6, відомість із вказівкою номерів маршрутів, вагонів, залізничних накладних по вагонам, вагу вагонів, найменування ОСОБА_6, а також із вказівкою Покупця, Одержувача, номер договору - оригінал; сертифікат якості - оригінал; залізничні квитанції про приймання вантажу - копія.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу ОСОБА_6, за який останній розраховувався несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 653 880 780, 87 грн.

Висновком проведеної судової економічної експертизи № 80/26 від 30.09.2015 була підтверджена загальна сума заборгованості за поставлений ОСОБА_6 за весь період дії Договору у розмірі 653 880 780, 87 грн. (а.с. 3-9 т. 16). Зазначене апелянтом не оспорюється.

Приписами ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з несвоєчасним виконанням зобовязання за Договором з боку відповідача, позивачем нараховано 3% річних у сумі 25 002 986, 07 грн., пеню у сумі 99 879 413, 17 грн. та 344 027 409, 05 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши арифметичний розрахунок індексу інфляції та 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення даної вимоги в повному обсязі у розмірі 344 027 409, 05 грн. та 25 002 986, 07 грн. відповідно.

Згідно з п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання та відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України визначено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Судом першої інстанції проаналізовано показники фінансових результатів господарської діяльності ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «ММК ім. Ілліча» на підставі наданих сторонами фінансових документів, враховано причини збільшення дебіторської та кредиторської заборгованості позивача, зменшення чистого фінансового прибутку позивача у 2015 році проти показника 2014 року, а також наявність обєктивних причин прострочення відповідачем виконання своїх зобовязань з оплати отриманого товару.

Колегія суддів вважає, що господарським судом правомірно частково задоволено клопотання відповідача та зменшено розмір нарахованої пені на 10% і, як наслідок, прийнято рішення про стягнення 9 987 941, 32 грн. пені, враховуючи недоведення позивачем збитків від порушення строків розрахунків, одночасне стягнення інфляційних втрат та річних в загальній сумі 369 030 395, 12 грн., як відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» оспорює рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015 в частині надання відстрочки виконання рішення, посилаючись на необхідність доведення боржником винятковості випадку та врахування судом матеріальних інтересів сторін, їх фінансового стану, ступеня вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Заявник вважає, що судом не враховані матеріальні інтереси позивача під час надання відстрочення виконання рішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення, навів обгрунтовані доводи та надав відповідні докази, які були враховані судом.

Розглянувши питання надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з врахуванням наступного.

Відповідно до п. 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідач в заяві про надання відстрочки виконання рішення послався на:

- різке падіння виробництва чавуну, сталі, прокату на українських підприємствах внаслідок скорочення попиту на металеву продукцію на внутрішньому та зовнішньому ринках; несприятливу цінову конюктуру; нестачу обігових коштів; падіння світових цін на металеву продукцію (перевиробництво сталі);

- зменшення відповідачем за 9 місяців 2015 року обсягу виробництва сталі на 30, 3% до 2,1 млн. т.; середній рівень завантаження сталеплавільних потужностей комбінату склав 73%; рентабельність виробництва впала з 10, 6% до 0, 6%; різко збільшилась дебіторська та кредиторська заборгованість (14 734 923 тис. грн. та 17 199 109 тис. грн. відповідно);

- наявність суттєвих втрат внаслідок проблем з постачання сировини та збуту готової продукції внаслідок порушення транспортної інфраструктури в зоні проведення антитерористичної операції.

В обгрунтування своїх доводів відповідач надав суду копії Звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 року, податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, Балансу (звіту про фінансовий стан) на 30 вересня 2015 року, довідку про стан дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 31 жовтня 2015 року, довідку про залишки грошових коштів на рахунках ПАТ «ММК ім. Ілліча» станом на 5 листопада 2015 року (а.с. 110-119 т.17).

Посилання апелянта на складання зазначених документів посадовими особами відповідача одноособово, без відмітки контролюючих органів, до уваги не приймаються, з врахуванням вимог ст.ст. 32, 33, 34, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів також не може погодитись з посиланням апелянта на те, що джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітний період, оскільки зазначене стосується порядку здійснення аналізу фінансового стану підприємств, що підлягають приватизації (спільний наказ Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України № 49/121 від 26.01.2001).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Крім того, судом враховано, що ПАТ «ММК ім. Ілліча» знаходиться в м. Маріуполь, яке перебуває в зоні проведення антитерористичної операції відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Таким чином, апелянтом не спростований висновок господарського суду Запорізької області про часткове задоволення заяви ПАТ «ММК ім. Ілліча» про відстрочку виконання рішення суду, з врахуванням матеріальних інтересів сторін, значної суми позову та можливих негативних наслідків негайного виконання рішення, як-то припинення діяльності підприємства та його неплатоспроможність (банкрутство).

Враховуючи зазначені обставини, наявність інфляційних процесів в економіці держави та перебування відповідача в зоні АТО, можливість виконання судового рішення саме за спливом строку відстрочки, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом першої інстанції правомірно надано відстрочку виконання рішення на один рік до 22.12.2016.

З огляду на вищевикладене, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015 по справі № 908/636/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015 по справі № 908/636/15-г залишити без задоволення

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2015 по справі № 908/636/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 - позивачу

1 - відповідачу

1 - у справу

1 - ДАГС

1 - ГСЗО