ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р.Справа № 922/1678/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Ємельянова О.О.

судді: Денисюк Т.С. , Новікова Н.А.

при секретарі судового засідання Терновій М.П.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Укрбізнесбанк" ОСОБА_3, м. Донецьк
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сосонівка-Арго", с. Сосонівка
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 (дов. №138 від 01.02.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_5 (дов. б/н від 05.05.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Український ОСОБА_2" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Укрбізнесбанк" ОСОБА_3 (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сосонівка-Арго" (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12-14-Хрк від 15.08.2014 року у розмірі 2 384 455, 28 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2015 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2015 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Укрбізнесбанк" ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2015 року у справі № 922/1678/15 скасувати, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Повертаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України звернув увагу на те, що при новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене в постанові Вищого господарського суду України, всебічно і повно зясувати обставини справи, дійсні права та обовязки сторін у справі, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вжити заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи та прийняття відповідного рішення у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Після повернення матеріалів справи № 922/1678/15 до суду першої інстанції, 19.11.2015 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Ємельяновій О.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 2311.2015 року призначено справу № 922/1678/15 до розгляду у судовому засіданні на 7.12.2015 року.

У межах строків визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів з 20.01.2016 року по 3.02.2016 року у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України та відкладено розгляд справи на 3.02.2016 року.

У зв'язку зі складністю справи та обмеженням розгляду спору двохмісячним строком, з метою забезпечення всебічного, повного, об'єктивного розгляду у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, у справі була призначена судова колегія.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.02.2016 року визначено склад колегії суддів у справі №922/1678/15 у складі трьох суддів: головуючий суддя Ємельянова О.О., судді: Денисюк Т.С., Новікова Н.А.

У межах строків визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 3.02.2016 року по 9.02.2016 року.

У судовому засіданні 9.02.2016 року оголошено перерву до 10.02.2016 року.

Ухвалою суду від 10.02.2016 року розгляд справи відкладено до 23.03.2016 року.

Ухвалою суду від 17.02.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" про участь у судовому засіданні, яке відбудеться "23" лютого 2016 р. о 10:00 в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 23.02.2016 року оголошено перерву до 24.02.2016 року.

2.02.2016 року позивач через канцелярію суду надав клопотання вх. № 3192 про зупинення провадження у справі № 922/1678/15 та просить суд зупинити провадження у справі до вирішення справи № 922/4001/15 за касаційної скаргою ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 року та на ухвалу господарського суду Харківської області про затвердження ліквідаційного балансу від 29.10.2015 року у Вищому господарському суді України та надав копію касаційної скарги для долучення до матеріалів справи.

24.02.2016 року представник відповідача через канцелярію суду надав доповнення до відзиву вх. № 6197у яких зазначає, що для визнання боржником, таким, що прострочив, необхідною умовою є надсилання кредитором вимоги. Невиконання боржником зобовязання після спливу триденного строку встановленого пункті 2.1 договору поруки може свідчити про наявність між ними спору. Однак таких вимог матеріали справи не місять. На думку відповідача, якщо особа яка вважає, що її права порушені виконанням іншої особи своїх зобовязань, не зверталася з відповідною до іншої сторони, то у цьому разі немає підстав стверджувати про існування спору між сторонами, тобто факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів. У звязку із вищевикладеним та враховуючи те, що у правовідносинах між позивачем та відповідачем у справі № 922/1678/15 по договору поруки №12-14-ХРК/ПОРЗ від 15.08,2014 року на сьогоднішній день не має рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року, та у звязку із державною реєстрацією припинення Приватного підприємства Реал-Ком, у звязку із визнанням його банкрутом, зобовязання за Кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року є припиненими, що є підставою для припинення Договору поруки №12-14- ХРК/ПОРЗ від 15,08.2014 року а тому позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Український бізнес ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

24.02.2016. року представник позивача через канцелярію суду надав пояснення вх. № 6198 у яких зазначає, що 13.03.2015 року банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом, у якому просив стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_7 та приватного підприємства РЕАЛ-КОМ заборгованість за Кредитним договором № 12-14- Хрк від 15.08.2014 року у сумі 2 384 455,28 грн. Ухвалою від 27.04.2015 року ухвалено, зокрема: відкрити провадження , надіслати копію позовної заяви відповідачам. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2015 року у справі №638/3989/15-ц позовні вимоги Банку задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та з приватного підприємства РЕАЛ-КОМ на користь публічного акціонерного товариства "Укрбізнесбанк" заборгованість за Кредитним договором № 12- 14-Хрк від 15.08.2014 року у сумі 2 384 455,28 грн. Таким чином позивач скористався правом на дострокову вимогу повернення кредиту від позичальника пред'явивши до останнього позов, яким позичальник був повідомлений про необхідність достроково повернути кредитної заборгованість.

Присутній у судовому засіданні 24.02.2016 року представник позивача просив суд задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Присутній у судовому засіданні 24.02.2016 року представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із підстав викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

Колегія судді розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 922/1678/15 відмовляє у його задоволенні у зв'язку із необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до положень статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пунктом 3.16. Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В обґрунтування наданого клопотання про зупинення провадження у справі № 922/1678/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги у справі № 922/4001/15 позивач посилається на пов'язаність справ. А саме зазначає, що вирішення даної справи не можливе до остаточного вирішення справи № 922/4001/15, адже зі змісту рішення у справі № 922/4001/15 буде залежати вирішення справи.

Колегія суддів не приймає доводи позивача, та вважає надане клопотання необґрунтованим, безпідставним та таким що не підлягає до задоволення.

Також колегія суддів звертає увагу позивача на те, що зупинення провадження у справі є правом а не обов'язком суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статей 4-3 та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.02.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне.

15.08.2014 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Український бізнес банк" ( далі позивач, банк) та Приватним підприємством "Реал-Ком" (далі -Позичальник) було укладено кредитний договір №12-14-Хрк (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредиту у сумі 2 877 700,00 грн. на поновлення оборотних коштів, розрахунки з постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплату послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій та погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №2-14-Хрк від 24.01.2014 року строком до 30.06.2015 року зі сплатою 23.75 % річних (т. 1, а.с.8-12).

У разі невиконання зобов'язань, відповідно до пункту 4.5 цього договору, а саме невиконання зобовязання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобовязання щодо повного остаточного погашення кредиту до 30.06.2015 року включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 47,50% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

15.08.2014 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання за кредитним договором, між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Український бізнес банк" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Сосонівка-Агро" (далі- відповідач, поручитель) було укладено договір поруки №12-14-ХРК/ПОР 3, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Укрбізнесбанк" та Приватним підприємством "Реал-Ком" на суму 2 877 700,00 грн. зі сплатою 23,75% річних, із встановленим строком погашення до 30.06.2015 року (т. 1, а.с. 14).

Договір набуває чинності та діє з моменту його підписання до закінчення трьох років з дня настання строку виконання боржником боргових зобовязань перед банком (пункт 3.1. договору поруки).

Відповідно до пункту 2.1 договору поруки поручитель зобовязується у разі невиконання або неналежного виконання Боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором, в триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення банку про це погасити заборгованість боржника по сумі платежів (сума кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій) і штрафних санкцій в разі їх застосування до боржника.

У відповідності до розділу III договору поруки, договір вступає у дію з моменту його підписання, а припиняється його дія у момент повного виконання Приватним підприємством "Реал-ком" боргових зобов'язань перед банком.

Згідно пункту 4.1. договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання Приватного підприємства "Реал-Ком" зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Зміни і доповнення умов цього договору можливі тільки по взаємному волевиявленню сторін та оформлюються додатковою угодою у письмовій формі (пункт 4.2. договору).

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином, проте позичальник Приватне підприємство "Реал-Ком" свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування за кредитним договором № 12-14-ХРК від 15.08.2014 року виконував не належним чином, а саме: заборгованість за кредитом була погашена позичальником 25.12.2014 року лише частково на суму 651 187,52 грн., відсотки за користування кредитом були сплачені позичальником лише за період з 18.08.2014 року по 30.11.2014 року на загальну суму 196 610,40 грн. При цьому, погашення відсотків за листопад 2014 року відбулось з порушенням строку, визначеного кредитним договором, а з січня 2015 позичальник взагалі перестав сплачувати відсотки.

Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойки та збитків у разі непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців. Про намір дострокового розірвати кредитний договір та/або вимогу достроково погасити суму кредиту, процентів, комісії, неустойок та збитків банк письмово повідомляє позичальника який зобовязаний впродовж 30 днів з моменту отримання письмової вимоги достроково повернути кредит , сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.

Також позивач має право звернутися із позовом як до боржника так і до поручителя.

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної у Постановах від 17.09.2014 року у справі №6-170цс13 та справі №6-53цс14 від 17.09.2014 року, згідно з якою словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців підряд від дня настання строку виконання основного зобовязання слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Тобто, в розумінні чинного законодавства звернення кредитора із відповідним позовом до поручителя слід вважати предявленням письмової вимоги до нього.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову (пункт 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин").

Таким чином, звернення позивача 20.03.2015 року (т. 1, а.с. 32) з позовом до господарського суду про стягнення із поручителя (боржника) заборгованості за кредитним договором № 12-14-Хрк від 15.08.2014 року у розмірі 2 384 455, 28 грн. та 13.03.2015 року із позовом до Дзержинського районного суду м. Харків про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та приватного підприємства РЕАЛ-КОМ заборгованості за кредитним договором № 12-14- Хрк від 15.08.2014 року у сумі 2 384 455,28 грн. є предявленням вимоги до поручителя та боржника як звернення із вимогою у відповідності до статті 554 Цивільного кодексу України та пункту 5.3. кредитного договору та 2.1. договору поруки.

У звязку із чим судом встановлено, що позивач реалізував своє право на звернення із позовом до суду про виконання боржником зобовязань за кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року та договором поруки №12-14-ХРК/ПОР 3 від 15.08.2014 року, і з моменту предявлення даної вимоги до поручителя (20.03.2015 року), останній стає солідарним боржником щодо зобовязань за кредитним договором № 12-14-Хрк від 15.08.2014 року.

Відповідач доказів сплати боргу за кредитним договором у розмірі 2 384 455,28 грн. суду не надав, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі посилаючись на те що заборгованість є погашеною, та що для визнання боржником, таким, що прострочив, необхідною умовою є надсилання кредитором вимоги. Невиконання боржником зобовязання після спливу триденного строку встановленого пункті 2.1 договору поруки може свідчити про наявність між ними спору. Однак таких вимог матеріали справи не місять. На думку відповідача, якщо особа яка вважає, що її права порушені виконанням іншої особи своїх зобовязань, не зверталася з відповідною до іншої сторони, то у цьому разі немає підстав стверджувати про існування спору між сторонами, тобто факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів. У звязку із вищевикладеним та враховуючи те, що у правовідносинах між позивачем та відповідачем у справі № 922/1678/15 за договору поруки №12-14-ХРК/ПОРЗ від 15.08,2014 року на сьогоднішній день не має рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року та у звязку із державною реєстрацією припинення Приватного підприємства Реал-Ком, у звязку із визнанням його банкрутом, зобовязання за Кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року є припиненими, що є підставою для припинення Договору поруки №12-14- ХРК/ПОРЗ від 15.08.2014 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно пункту 2 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобовязаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Ухвалою господарського суду Харківської області у справі № 922/4001/15 від 22.09.2015 року було визнано вимоги ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області розмірі 973465,56 грн. та включено до реєстру вимоги кредитора ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у розмірі 684 760,25 грн. до третьої черги задоволення вимог кредиторів та 288 705,31 грн. (штрафні санкції та пеня) до шостої черги задоволення вимог кредиторів та ухвалою від 22.09.2015 року було затверджено реєстр вимог кредиторів приватного підприємства "Реал - Ком", з яких вимоги: ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у розмірі 684760,25 грн. - третя черга задоволення вимог кредиторів та 288705,31 грн. (штрафні санкції та пеня) - шоста черга задоволення вимог кредиторів. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Ухвалою від 29.10.2015 року визнано вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк" у розмірі 10 241 327,86 грн., як такі, що є не конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедури.

Відповідач вважає, що дані обставини свідчать про погашення кредиторських вимог та припинення договору поруки.

Колегія суддів вважає посилання відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Ухвалою суду від 29.10.2015 року у справі № 922/4001/15 було затверджено ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс.

Ліквідовано юридичну особу Приватне підприємство "Реал-Ком".

Як вбачається із матеріалів ухвали, визнано вимоги: ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на суму 9 73 465,56 грн.; ТОВ "Агротемп" у розмірі 22 726 640,30 грн.; ПАТ "Український бізнес банк" у розмірі 10 241 327,86 грн.; ТОВ "Профагро", код 34955297 у розмірі 2450133,58 грн. ТОВ "Агрофірма"Басово" у розмірі 1 034 712,00 грн.; ТОВ "Проперті менеджмент Україна" у розмірі 146 207,95 грн. - погашеними.

29.10.2015 року було винесено ухвалу у справі № 922/4001/15 (залишеною в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 року) про погашення вимог позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк" у розмірі 10 241 327,86 грн.

Статтею 609 Цивільно кодексу України встановлено, що зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Положенням статті 559 Цивільного кодексу України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобовязання яке виникло до ліквідації боржника не може застосовуватися до правовідносин, у яких обовязок поручителя щодо виконання зобовязання яке винило до ліквідації боржника, а саме 20.03.2015 року (т. 1, а.с. 32) у справі № 922/1678/15 та винесення ухвали від 29.10.2015 року у справі № 922/4001/15., оскільки у відповідності до приписів статей 554 Цивільного кодексу України поручитель став солідарним боржником за даним зобовязанням, та мав виконати свої зобовязання щодо погашення боргу у розмірі 2 384 455,28 грн. у відповідності до пункту 2.1. договору поруки в триденний термін з дня отримання вимоги від ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" (позовної заяви), що виконано не було.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 25.11.2015 року справі № 6-172цс15.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (стаття 4-3 Господарського процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (статті 32 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд бере до уваги, що у пункті 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12. 2011 року, зазначено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Відповідач у відповідності до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не надав до суду доказів погашення заборгованості у розмірі 2 384 455,28 грн.

Враховуючи вищевикладене та вказівки постанови Вищого господарського суду України від 05.11.2015 року у справі № 922/1678/15, які у відповідності до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Укрбізнесбанк" ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сосонівка-Арго" (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12-14-Хрк від 15.08.2014 року у розмірі 2 384 455, 28 грн. є обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи, та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір при задоволенні позовних вимог покладається на відповідача у розмірі 47 689,11 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сосонівка-Арго" (63224, Харківська обл., Нововодолазький р-н., с. Сосонівка, вул. Миру, буд. 15, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_2" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Укрбізнесбанк" ОСОБА_3 (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; поштова адреса: 01054, м. Київ, вул. О. Гончара, 26, ) заборгованість за кредитним договором № 12-14-Хрк від 15.08.2014 року у розмірі 2 384 455, 28 грн. (з яких: поточна заборгованість по кредиту у розмірі - 2 226 512,48 грн.; поточна заборгованість за відсотками у розмірі 17 385,12 грн.; прострочена заборгованість за відсотками у розмірі - 140 557,68 грн.) судові витрати у розмірі 47 689,11 грн.

Наказ видати після набранням рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10