ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа № 925/2089/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 адвоката за договором, відповідача - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Європейські транспортні системи» про стягнення 45915 грн. 01 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Європейські транспортні системи» (далі відповідач) про стягнення, на підставі договору на транспортно експедиційне обслуговування вантажів автомобільним транспортом № 374d/p від 25.05.2015 року, 36000 грн. основного боргу, 8644 грн. 30 коп. пені, 650 грн. 17 коп. інфляційних втрат, 620 грн. 54 коп. 3% річних, що разом складає 45915 грн. 01 коп. та відшкодування понесених судових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, підтримав і просив позов задовольнити повністю.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову не заперечував, явку представника в засідання суду безпідставно не забезпечив, хоч про дату, час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

25.05.2015 року між позивачем - суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2, як експедитором-2, та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «ТК Європейські транспортні системи», як експедитором-1, укладено договір № 374d/p на транспортно експедиційне обслуговування вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір), відповідно до умов якого експедитор-2 надає експедитору-1 комплекс послуг з організації перевезень та транспортно - експедиційному обслуговуванню вантажів експедитора-1 автомобільним транспортом на території України та інших країн (а.с. 6-8). За умовами договору сторони домовились, зокрема, про наступне:

- експедитор-2 зобовязується здійснити транспортно-експедиційне обслуговування вантажів експедитора-1, номенклатура, обєми й маршрут руху яких зазначаються в додатках до Договору. Вартість тарифів перевезення встановлюються сторонами та вказується в додатку до договору (п.1.2 Договору);

- факт надання послуг експедитором-2 підтверджується актом виконаних робіт, який складається та підписується повноважними представниками сторін (п.1.5 Договору);

- розрахунки за виконані послуги проводяться шляхом банківського переводу на рахунок експедитора-2 (п.5.1 Договору);

- вартість послуг встановлюється в додатках до Договору (п.5.2 Договору);

- оплата проводиться на підставі рахунку, підписаного акту виконаних робіт, податкової накладної, оригіналу ТТН або CMR з відміткою про факт отримання вантажу й оригіналу заявки за звітний період (п.5.3 Договору);

- строк оплати послуг експедитора-2 по організації перевезень: - по території України 10 банківських днів після отримання оригіналу рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної, оригіналу ТТН й оригіналу заявки за звітний період; - по території іноземних країн 30 календарних днів після отримання оригіналу рахунку, акту виконаних робіт, податкової накладної, оригіналу ТТН й оригіналу заявки за звітний період (п.5.5 Договору);

- у випадку прострочення оплати рахунків експедитора-2 проти погодженого строку експедитор-1 виплачує експедитору-2 пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, але не більше 1% від суми боргу (п. 5.6 Договору).

25.05.2015 року сторони договору підписали Заявку № 374/р до Договору якою погодили умови перевезення вантажу за маршрутом м. Дніпропетровськ, Україна м. Лисьва Пермського Краю, РФ і, зокрема, домовились, що оплата перевезення здійснюється протягом 30 днів після надання оригіналів повного пакета документів про перевезення (а.с. 9).

На виконання умов Договору і заявки № 374/р від 25.05.2015 року до Договору позивач у період з 26.05.2015 року по 08.06.2015 року надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 36000 грн. Факт здійснення перевезень підтверджується актом виконаних робіт № 41 від 08.06.2015 року на суму 36000 грн. (а.с. 10), товарно-транспортною накладною CMR № 0001968 (а.с. 20-21).

У свою чергу, відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором у частині оплати наданих послуг не виконав, його заборгованість на користь позивача станом на дату подання позову до суду становить 36000 грн., строк її виконання сплив 08.07.2015 року.

Вищеназвані документи долучені до матеріалів справи в якості письмових доказів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі договору на транспортно експедиційне обслуговування вантажів автомобільним транспортом № 374d/p від 25.05.2015 року. Договір є укладеним, виконувався сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і зобов'язаннях сторін цього договору.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань перевезення і послуг, загальні положення про послуги, перевезення і транспортне експедирування визначені главами 63-65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України),главою 32 Господарського кодексу України (далі - ГК України), загальні положення про договір - розділом ІІ книги 5 ЦК України,главою 20 ГК України, загальні положення про правочини - розділом IV книги 1 ЦК України.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України визначено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Вищенаведеними доказами у справі підтверджено виникнення між сторонами господарських договірних відносин у сфері перевезення вантажу автомобільним транспортом, що підтверджується складеними товарно-транспортними накладними та актом виконаних робіт.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, в порушення норм ЦК України, свої зобов'язання з оплати вартості перевезення не виконав.

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в розмірі 36 000 грн. позивачем обґрунтовано і підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 8 644 грн. 30 коп. пені на підставі п. 5.6 Договору, 650 грн. 17 коп. інфляційних втрат, 620 грн. 54 коп. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

За розрахунком позивача, розмір пені, нарахованої на фактичну суму заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення з 09.07.2015 року по 31.12.2015 року, складає 8 644 грн. 30 коп. Зазначена вимога позивача відповідає нормам ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 549, ч. 6 ст. 231, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», однак суперечить умовам п. 5.6 Договору. Враховуючи, що пунктом 5.6 Договору встановлено обмеження щодо розміру пені (не більше 1 % від суми боргу), вимогу про стягнення з відповідача пені суд задовольняє частково в сумі 360 грн. (1 % від суми заборгованості - 36 000 грн.), в решті вимог про стягнення пені в сумі 8 284 грн. 30 коп. суд відмовляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 650 грн. 17 коп. інфляційних втрат, 620 грн. 54 коп. 3% річних відповідають приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений і визнаний вірним, відповідачем не спростовуються, тому судом в такому розмірі задовольняються також.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства, суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за надані послуги з перевезення і транспортного експедирування, прострочив оплату, тому позовні вимоги про стягнення суми 36000 заборгованості, 650 грн. 17 коп. інфляційних втрат та 620 грн. 54 коп. 3% річних за прострочення виконання зазначеного грошового зобов'язання, визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю, пені частково в сумі 360 грн. із зазначених вище підстав.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування вимог про відшкодування судових витрат в сумі 5000 грн. на оплату адвокатських послуг позивачем надано: оригінал ордера адвоката з витягом з договору про надання правової допомоги та представництва в суді від 16.12.2015 року з адвокатом ОСОБА_1, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг № 28/01/16-1 від 28.01.2016 року, квитанцію про сплату адвокату ОСОБА_3 5000 грн. гонорару.

На думку суду, розмір таких витрат, є обґрунтованим та співрозмірним з проведеною роботою адвоката по підготовці позовних матеріалів та супроводженню спору в суді.

Пунктом 4.1, 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою. Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, зокрема, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам - судовий збір в розмірі 998 грн. 25 коп. та витрати на послуги адвоката в розмірі 4097 грн. 87 коп., а разом - 5096 грн. 12 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Європейські транспортні системи», місцезнаходження: 18009, АДРЕСА_1, на користь суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, місцезнаходження: 51901, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Астраханська, 9, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 36000 грн. основного боргу, 360 грн. пені, 650 грн. 17 коп. інфляційних втрат, 620 грн. 54 коп. 3% річних та 5096 грн. 12 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 8 284 грн. 30 коп. пені, 1121 грн. 88 коп. судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 26.02.2016 року.

Суддя В.М. Грачов