ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 914/1736/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» від 01.02.16р., № 140-0-0-00/8/323

на ухвалу господарського суду Львівської області від 25.01.2016р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.08.15р.

у справі № 914/1736/15

за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», м.Київ

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія», м. Львів

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП», с.Новий Яр, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 6 512 430,63 грн.

представники сторін:

- від позивача не зявилися;

- від відповідача 1 ОСОБА_3;

- від відповідача 2 не зявились.

Права та обовязки сторін, передбачені ст. 20,22 ГПК України, представнику відповідача-1, що прибув в дане судове засідання, розяснено.

Заяв про відвід складу суду не поступало.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.01.2016р. заяву товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Торгово-промислова компанія» задоволено частково; виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. у справі № 914/1736/15 розстрочено на 12 місяців шляхом солідарного стягнення боргу з ТзОВ «Торгово-промислова компанія» щомісячними платежами з наступним графіком сплати: січень 2016р. 50000,00 грн.; лютий 2016р. 50000,00 грн.; березень 2016р. 500000,00 грн.; квітень 2016р. 500000,00 грн.; травень 2016р. 600000,00 грн.; червень 2016р. 700000,00 грн.; липень 2016р. 700000,00 грн.; серпень 2016р. 800000,00 грн.; вересень 2016р. 900000,00 грн.; жовтень 2016р. 1000000,00 грн.; листопад 2016р. 700000,00 грн.; грудень 2016р. 85510,63 грн. В задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення по відношенню до товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» відмовлено.

При винесенні даної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що ТзОВ «Торгово-промислова компанія» у заяві про розстрочку виконання рішення обґрунтовано вказала ряд обставин, що утруднюють виконання судового рішення, зокрема, внаслідок складної економічної ситуації в країні, постійного коливання курсу іноземної валюти, підприємство опинилось у скрутному фінансовому становищі, що призвело до збитковості господарської діяльності товариства. З метою недопущення банкрутства та надання відповідачу-1 можливості здійснювати господарську діяльність та проводити поступове погашення боргу, стягнутого рішенням господарського суду Львівської області від 10.08.2015р., з огляду на той факт, що заявник перебуває у важкому фінансовому становищі, зважаючи на необхідність задоволення господарських інтересів обох сторін та не допущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки, водночас, враховуючи вчинення відповідачем-1 дій, спрямованих на добровільне виконання рішення шляхом проведення часткової оплати в сумі 50000,00 грн., суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення заяви, розстрочивши виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. по відношенню до відповідача-1 строком на 12 місяців шляхом сплати починаючи з січня 2016р. заборгованості щомісячними платежами за наступним графіком: січень 2016р. 50000,00 грн.; лютий 2016р. 50000,00 грн.; березень 2016р. 500000,00 грн.; квітень 2016р. 500000,00 грн.; травень 2016р. 600000,00 грн.; червень 2016р. 700000,00 грн.; липень 2016р. 700000,00 грн.; серпень 2016р. 800000,00 грн.; вересень 2016р. 900000,00 грн.; жовтень 2016р. 1000000,00 грн.; листопад 2016р. 700000,00 грн.; грудень 2016р. 85510,63 грн.

Не погодившись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» оскаржило її в апеляційному порядку. В обґрунтування своїх вимог апелянт покликається на введення ТзОВ «Торгово-промислова компанія» суду в оману та намір відповідачів ухилитися від виконання судового рішення. На переконання позивача, положення укладених відповіачем-1 з контрагентами договорів поставки дають підстави вважати про наявність у позичальника грошових коштів в обсязі та розмірах, необхідних для виконання як поточних так і прострочених зобовязань вже на даний момент, а невиконання зобовязань контрагентами позичальника не ставиться законодавцем в пряму залежність із підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Крім цього, апелянт зазначає, що погашення заборгованості, навіть у відповідності до запропонованих графіків, позичальник не здійснив. В свою чергу, визнаючи наявний розмір заборгованості за кредитним договором та погоджуючись із його умовами, позичальник, в межах даної справи, оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, а з метою затягування строків розгляду справи поручитель звернувся до господарського суду м. Києва із позовом про визнання договору поруки припиненим. На думку скаржника, наведене свідчить про те, що позичальник та поручитель свідомо ухиляються від виконання рішення суду та зловживають своїми процесуальними правами.

В судовому засіданні представник відповідача-1 заперечив доводи апеляційної скарги, покликаючись на те, що станом на 19.02.2016р. на поточному рахунку ТзОВ «Торгово-промислова компанія» в філії Львівське ОУ АТ «Ощадбанк» наявні кошти в сумі 250000,00грн., що підтверджується банківською випискою. 22.02.2016р. відповідач-1 звернувся до банку з проханням протягом операційного дня 22.02.2016р., згідно платіжного доручення №3850 здійснити переказ коштів в сумі 50000,00 грн. з його поточного рахунку на рахунок позивача. Однак, банк відмовив йому в здійсненні такої операції, у звязку із накладенням ДВС арешту на кошти ТзОВ «Торгово-промислова компанія». З метою здійснення оплати другого платежу згідно із графіком, відповідач-1 через своїх представників здійснив переказ коштів на рахунок позивача 23.02.2016р. в розмірі 10000,00 грн. та 25.02.2016р. 40000,00грн., докази чого просить долучити до матеріалів справи (а.с. 71-80 т. ІІІ).

Скаржник та відповідач-2 участі уповноважених представників в дане судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 52, 54 т. ІІІ). З врахуванням строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, передбачених ст. 102 ГПК України, судова колегія вирішила розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та віжповідача-2.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається наступне:

Рішенням господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. у справі №914/1736/15, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р., позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» та з товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК-ПРОФІЛЬ-ГП» на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» 6585510,63 грн., в тому числі 5250000,00 грн. заборгованість за кредитом, 244520,54 грн. заборгованість по відсотках, 1017910,09 грн. пені за невиконання зобовязань та 73080,00 грн. судового збору.

На виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. місцевим господарським судом, з врахуванням розяснень Вищого господарського суду України, наданих в абзаці 3 п.1 постанови Пленуму «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (у редакції постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. N 2), 03.12.2015р. було видано два накази про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя.

При наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання (ч. 1 ст. 121 ГПК України).

28.12.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» звернулося до господарського суду Львівської області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. у справі №914/1736/15 в частині сплати боргу перед ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» терміном до грудня 2016р. з наступним графіком:

січень 2016р. 50 000,00 грн.;

лютий 2016р. 50 000,00 грн.;

березень 2016р. 500 000,00 грн.;

квітень 2016р. 500 000,00 грн.;

травень 2016р. 600 000,00 грн.;

червень 2016р. 700 000,00 грн.;

липень 2016р. 700 000,00 грн.;

серпень 2016р. 800 000,00 грн.;

вересень 2016р. 900 000,00 грн.;

жовтень 2016р. 1 000 000,00 грн.;

листопад 2016р. 700 000,00 грн.;

грудень 2016р. 85 510,54 грн.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Відповідна правова позиція викладена у п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

В своїй заяві про розстрочку виконання судового рішення ТзОВ «Торгово-промислова компанія» покликається на скрутне фінансове становище, наявність інфляційних процесів в економіці, загрозу банкрутства та відсутність коштів на банківських рахунках для одноразового повного виконання рішення суду. В підтвердження обставин, наведених у заяві, боржник подав копію штатного розпису, прогноз руху коштів товариства, договори поставки товарів, укладені з контрагентами та додаткові угоди до них; докази виконання договорів поставки, договорів на закупівлю сировини та товарів (видаткові накладні, довіреності, виписки з банківського рахунку про рух коштів), кошти від виконання яких, відповідач-1 планує спрямувати на погашення заборгованості перед позивачем, розрахунок обовязкових витрат, які він має понести. Разом з тим, заявник зазначає, що стягнення в примусовому порядку коштів за рішенням суду, накладення арешту на кошти, які будуть надходити на рахунки у банку, призведе до зупинки його підприємницької діяльності та банкрутства. Відтак, розстрочка виконання рішення суду дасть можливість безперервно проводити підприємницьку діяльність, та відповідно, зробить реальною можливість поступового повернення позивачу заборгованості в повному обсязі.

Аналізом оскаржуваної ухвали від 25.01.2016р., судовою колегією встановлено, що при винесенні вказаної ухвали, місцевим господарським судом було враховано інтереси обох сторін щодо реальної можливості поступового повернення боргу відповідачем-1, шляхом сплати боргу у відповідності до запропонованого останнім графіка.

Судом апеляційної інстанції, також взято до уваги факт вчинення відповідачем-1 першого та другого платежів (платіжне доручення № 3544 від 30.12.2015р. (а.с. 125, т. ІІ) та квитанції від 23.02.2016р. і від 25.02.2016р. (а.с.78-80 т.ІІІ)) на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» в розмірі 100000,00 грн., на виконання вимог оскаржуваної ухвали господарського суду Львівської області, що спростовує доводи скаржника про те, що позичальник не здійснив погашення заборгованості навіть у відповідності до запропонованого ним графіка.

Доводи апеляційної скарги щодо ухилення відповідачів від виконання рішення відхиляються судовою колегією з огляду на те, що оскарження рішення господарського суду Львівської області від 10.08.2015р. та звернення відповідача-2 із позовом про визнання договору поруки припиненим є реалізацією відповідачами їх процесуальних прав та не може свідчити про ухилення від виконання рішення суду.

З врахуванням викладеного, судова колегія, прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, як такої, що прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської області від 25.01.2016р. у справі № 914/1736/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений 29.02.2016р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Кузь В.Л.