номер провадження справи 18/185/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016 справа № 908/6283/15

за позовом 1. департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

2. міського комунального підприємства ОСНОВАНІЄ (69095, місто Запоріжжя, вулиця Українська, буд. 29-А)

до відповідача ОСОБА_1 районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України (69006, місто Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 3)

про 1. стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 87397,53 грн.,

2. розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р.;

3. звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача-1: ОСОБА_2, довіреність № 138/01/01-10 від 29.12.2015 р., паспорт серії СА № 235005 від 05.09.1996 р.;

від позивача-2: ОСОБА_2, довіреність № 379 від 04.01.2016 р., паспорт серії СА № 235005 від 05.09.1996 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 11 від 01.02.2016 р.; ОСОБА_4, довіреність № 1 від 20.01.2016 р., паспорт серії СА № 788403 від 14.07.1998 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 25.12.2015 року звернулися департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради і міське комунальне підприємство ОСНОВАНІЄ з позовною заявою до ОСОБА_1 районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 87397,53 грн., розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. та звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням орендарем зобовязань за договором оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. за період користування приміщенням з січня 2014 р. по жовтень 2015 р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 87397,53 грн. У звязку з наявністю систематичних порушень умов договору, враховуючи приписи діючого законодавства, позивачі просили розірвати договір оренди та зобовязати звільнити нежитлове приміщення шляхом виселення. В обґрунтування своєї правової позиції посилалися на ст.ст. 18, 19, 26, 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна, ст.ст. 526, 762, 770, 785 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Ухвалою суду від 28.12.2015 року порушено провадження у справі № 908/6283/15, присвоєно справі номер провадження 18/185/16, судове засідання призначене на 11.02.2016 року.; строк вирішення спору продовжено; розгляд справи відкладався на 24.02.2016 р.; здійснювався за наявними матеріалами та без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, закінчений 24.02.2016 р., оголошенням вступної та резолютивної частини рішення.

Позивачі надали витребувані документи; у звязку з погашенням відповідачем заборгованості з орендної плати у повному обсязі та компенсування позивачу-1 витрат зі сплати судового збору, надали заяву про відмову від позову в частині розірвання договору оренди та виселення відповідача з обєкту оренди, зазначили, що наслідки відмови від позову, передбачені ст. 80 ГПК України, відомі.

Відмову позивачів в частині розірвання договору оренди та виселення відповідача з обєкту оренди прийнято судом.

Відповідач підтвердив факт погашення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. за період користування приміщенням з січня 2014 р. по жовтень 2015 р.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Управління житлового господарства Запорізької міської ради, яке додатковою угодою від 01.06.2011 р. замінено на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець, позивач у справі), КП «ВРЕЖО № 13» (балансоутримувач) та ОСОБА_1 районний спортивно технічний клуб товариства сприяння обороні України (орендар, відповідач у справі) 26.12.2003 р. уклали договір оренди нежитлового приміщення № 779/13 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.11.2003 року за № 394/12 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 303,85 кв.м. за адресою: вул. Добролюбова, 3, що значиться на балансі КП«ВРЕЖО№ 13». Дане нежитлове приміщення вбудоване в підвал 3-поверхового житлового будинку відповідно до плану з інвентарної справи, доданого до експертної оцінки виконаної ПП «РСЕБ». Технічна характеристика приміщень на момент укладення договору відображена в експертній оцінці об'єкту оренди.

Приміщення передається в оренду для розміщення навчальних класів (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що вступ орендаря у користування нежитловим приміщенням настає одночасно з підписанням договору та акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення, підписаного з балансоутримувачем.

На виконання умов договору обєкт оренди передано відповідачу в строкове платне користування, про що сторонами 26.12.2003 р. підписано акт приймання-передачі.

Після закінчення строку дії договору оренди, якщо немає у встановленому порядку угоди сторін про його продовження на новий строк, або у випадку дострокового його розірвання орендар зобов'язаний у 10-ти добовий термін здати балансоутримувачу приміщення за актом прийому-передачі (п. 2.4.договору).

Додатковими угодами від 29.04.2011 р., від 25.04.2014 р. до договору продовжено строк дії договору оренди № 779/13 від 26.12.2003 р. для розміщення навчальних класів з підготовки водіїв до 20.10.2016 р.

Згідно з п. 3.4 договору (в редакції додаткової угоди від 08.02.2010 р.) орендна плата перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцезнаходженням обєкта, що здається в оренду, щомісячно не пізніше 10 числа місяця слідуюючого за розрахунковим.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що орендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Пунктом 11.3 договору встановлено, що цей договір може бути достроково розірваний за згодою сторін або на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду та у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з п. 2 рішення № 5 від 27.04.2012 р. Запорізької міської ради «Про припинення діяльності підприємств шляхом приєднання» МКП «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником комунальних підприємств «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання № 1-4, 6, 9-11, 13», «Ремонтно-експлуатаційного підприємства по обслуговуванню гуртожитків», «СПРИЯННЯ» переходять все майно. майнові та не майнові права та обовязки відносно найманих працівників комунальних підприємств, що припиняються.

Відповідно до п. 2 рішення № 6 від 25.07.2012 р. Запорізької міської ради «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу МКП «ОСНОВАНІЄ», МКП «ОСНОВАНІЄ» є повним правонаступником комунальних підприємств «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання № 1-4, 6, 9-11, 13», «Ремонтно-експлуатаційного підприємства по обслуговуванню гуртожитків», «СПРИЯННЯ» та як правонаступник є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, спору і при будинкової території.

Відповідач зобовязання щодо внесення орендних платежів за користування обєктом оренди належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 87397,53 грн. за період травень 2014 р. (1449,99 грн.), червень 2014 р. (4815,28 грн.), листопад 2014 р. - жовтень 2015 р. (81132,26 грн.).

У звязку з наявністю порушень умов договору з боку відповідача, позивачі звернулися з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків від господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати орендних платежів, у встановлений строк, не виконав.

Представлені суду документальні докази свідчать про сплату відповідачем заборгованості у розмірі 87397,53 грн. у період з 25.11.2015 р. по 24.02.2016 р., а саме платіжні доручення № 1181 від 25.11.2015 р. на суму 2000,00 грн. № 1182 від 26.11.2015 р. на суму 5000,00 грн., № 1206 від 22.12.2015 р. на суму 2000,00 грн., № 1227 від 18.01.2016 р. на суму 7000,00 грн., № 1253 від 23.02.2016 р. на суму 69400,00 грн., № 1254 від 23.02.2016 р. на суму 2000,00 грн. всього на суму 87400,00 грн.

Позивачем подано позовну заяву до господарського суду 25.12.2015 р., про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції (вхідний № 6936/09-05), провадження у справі порушено ухвалою суду від 28.12.2015 р. Таким чином, відповідач сплатив частину заявленої до стягнення суми у розмірі 9000,00 грн. до звернення позивача до суду та 78397,53 грн. після звернення позивача до суду.

Враховуючи надані позивачем докази погашення заборгованості з орендної плати у розмірі 9000,00 грн., сплаченої у період з 25.11.2015 р. по 22.12.2015 р., суд дійшов висновку про безпідставне заявлення позовних вимог в частині стягнення 9000,00 грн., оскільки на момент звернення з позовом до суду заборгованість в цій сумі була погашена.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 9000,00 грн. заборгованості з орендних платежів не підлягає задоволенню судом.

Також, в ході судового розгляду справи встановлено, що спір, в частині стягнення 78397,53 грн. заборгованості з орендної плати, врегульовано в добровільному порядку в процесі його розгляду судом. Предмет спору у цій частині відсутній.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення 78397,53 грн. заборгованості з орендної плати підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в звязку з відсутністю предмету спору, в цій частині позову.

В звязку з тим, що відмова позивача від позову в частині розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. та звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення, прийнята судом та не суперечить чинному законодавству України, правам та законним інтересам сторін, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Розподіл судових витрат внаслідок припинення провадження на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, регулюється Законом України «Про судовий збір».

Внаслідок необґрунтованості позову в частині стягнення 9000,00 грн., а також внаслідок відмови від позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. та про звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення, судовий збір в цій частині покладається на позивача, на підставі ст. 49 ГПК України.

Поряд із цим, суду надані докази (платіжне доручення № 1255 від 24.02.2016 р. на суму 4000,00 грн.) добровільного відшкодування відповідачем позивачу судового збору у розмірі 4000,00 грн., сплаченого позивачем-1 при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 78, п.п. 1-1, 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 908/6283/15 в частині стягнення 78397,53 грн. заборгованості з орендної плати припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

2. В частині стягнення 9000,00 грн. заборгованості з орендної плати в позові відмовити.

3. Прийняти відмову від позову в частині розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. та звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення.

4. Припинити провадження у справі № 908/6283/15 в частині розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 779/13 від 26.12.2003 р. та виселення ОСОБА_1 районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння обороні України з обєкту оренди загальною площею 303,85 кв.м., яке розташоване за адресою: місто Запоріжжя, вул. Добролюбова, 3, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 29 лютого 2016 р.

Суддя В.В. Носівець