ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.03.16р. Справа № 904/9438/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантія", м. Київ, Київська обл.

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 43282,40 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 964 від 30.12.2015 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарантія" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення основного боргу в сумі 43282,40грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення п. п. 52, 129 Статуту залізниць України, згідно залізничних накладних №№ 51680650, 51870475 позивачем було отримано вантаж, при переважуванні якого виявлено недостачу в кількості 21400 кг, вартість якої позивач і просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 09.12.15р. зупинено провадження у справі № 904/9438/15 до закінчення реорганізації та заміни правонаступництва відповідача.

16.01.16р. позивачем через канцелярію суду подано клопотання про поновлення провадження у справі № 904/9438/15, у зв'язку з закінченням реорганізації та заміни правонаступництва відповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2016 року провадження у справі № 904/7821/15 було поновлено з 16.01.2016 року.

Позивач в судові засідання 16.02.2016 року та 04.03.2016 року не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 16.02.2016 року юридичне місцезнаходження позивача - 86211, АДРЕСА_1 - куди судом і направлялась ухвала про призначення справи, тобто останнього своєчасно та належним чином повідомлено про місце, час і дату розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничо збагачувальна фабрика Східно-Донбаська" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарантія" (покупець) укладено договір №14/05/15Уг на поставку вугільної продукції, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити (передати у власність покупця), а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію, іменовану надалі товар, об'єм поставки, марочний склад, ціна та якість якого узгоджується сторонами в момент укладення даного договору та оформлюється окремими специфікаціями, які є невід'ємними частинами даного договору (а.с.45-47).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Гірничо збагачувальна фабрика Східно-Донбаська" виставлено позивачу рахунки № 21 від 23.05.2015 року на суму 342 284,98 грн. (а. с. 9) та №38 від 31.05.2015 року на суму 686 929,96 грн. (а. с. 14), які оплачено останнім, що підтверджується банківськими виписками (а. с. 50-51).

За договором перевезення вантажу, 23.05.2015 року залізниця прийняла до перевезення за залізничною накладною №51680650 антрацит марки АМ (13-25) масою 69000 кг, у вагоні №66240607, маса вантажу була визначена на 150 тонних вагах відправника заводський № 0055. (а.с.19). Вантаж завантажено у вагон вантажовідправником. Власний вагон. Власник ДП "Укрспецвагон".

На станції призначення Новоолексіївка Придніпровської залізниці на підставі акта загальної форми №9163 від 02.06.2015г. ст. Запоріжжя-Ліве проведено комісійне переважування вагону №66240607 на справних вагах ст. Партизани. Комісійним переважуванням було встановлено, що по документу значиться нетто 69 000 кг., тара за документом взята з ТНГЛ 25 000 кг. Фактично виявлено: брутто 87 400 кг. тара з документа 25 000 кг. нетто 62 400 кг., що менше ніж в документі на 6600 кг. В перевізному документі значиться вантаж маркований вапном, фактична завантаження в вагоні нижче бортів 40 см. рівномірно не марковано. Над 1-м люком ліво-право ходу не щільне прилягання кришки люка армувальним листом повздовжньої балки. Проміжок довжиною 100 см. шириною 3-4 см. кожне, закладено клоччям. Над 1,2 люками поглиблення довжиною 250 см. шириною 280 см. глибиною 50-100 см. На деталях вагону сліди просипання вантажу, що перевозиться. Двері люка закриті на запірний пристрій. На момент прибуття вагону на станцію течі вантажу немає. При повторному переважуванні недостача підтвердилась.

Вантаж виданий з комерційним актом АА 035374 від 03.06.2015г. з нестачею 6600 кг. (а.с.20)

Також, 31 травня 2015 р. за договором перевезення вантажу, залізниця прийняла до перевезення антрацит марки АМ (13-25) масою 6900 кг. у вагоні №66935057, за накладна №51870475, маса вантажу була визначена на 150 тонних вагах відправника №0055. Вантаж завантажено у вагон вантажовідправником. Власний вагон. Власник ДП "Дарницький ВРЗ".

На станції призначення Новоолексіївка Придніпровської залізниці на підставі акта загальної форми №9596 і №2418 проведено комісійне переважування вагону №66935057 на справних вагах ст. Партизани. Комісійним переважуванням було встановлено, що по документу значиться нетто 69 000 кг., тара за документом взята з ТНГЛ 24 700 кг. Фактично виявлено: брутто 79 200 кг. тара з документа 24 700 кг. нетто 54 500 кг., що менше ніж в документі на 14 500 кг. В перевізному документі значиться вантаж маркований вапном, фактична завантаження в вагоні нижче бортів 40 см. Фактично маркування відсутнє. Право ходу не щільне прилягання кришки 5-го люка до армувального листу повздовжньої балки. Проміжок довжиною 80 см. шириною 4 см. На деталях вагону сліди просипання вантажу, що перевозиться. Зовні закладено ганчір'ям та картоном. Над 4,5,6,7 люками поглиблення довжиною 550 см. на ширину вагону глибиною 20 см. Двері люка закриті на запірний пристрій. На момент прибуття вагону на станцію течі вантажу немає. При повторному переважуванні недостача підтвердилась.

Вантаж виданий з комерційним актом АА 035375/2 від 26.06.2015г. з нестачею 14500кг.

Відповідно до розрахунку позивача, вартість втраченого вантажу за залізничними накладними № 51680650 та № 51870475 становить 43 282,40грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці при перевезенні вантажів, засвідчуються комерційними акти або акти загальної форми.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то відповідні поняття розмежовуються. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження певного вантажу. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження.

Статтею 32 Статуту залізниць України та п.4 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено обов'язок відправника підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення, екологічну безпеку та захист навколишнього середовища.

Правилами перевезень вантажу у вагонах відкритого типу, затвердженими Міністерством транспорту України № 542 від 20.08.2001, встановлено, що перед навантаженням вантажу відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагон відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів.

Отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер).

Доказів вжиття заходів щодо запобігання просипанню вантажу під час перевезення матеріали справи не містять.

Згідно комерційного акту АА № 035374 від 03.06.2015 зазначено нещільне прилягання армованого листа, зазор на всю довжину люка шириною 3 см.

В додаток до зазначеного акта складений акт про технічний стан вагону № 1 від 03.06.2015 в якому зазначено, що до навантаження вантажовідправник зазори бачити міг, втрата вантажу можлива.

Згідно комерційного акту АА № 035375/2 від 26.06.2015 зазначено нещільне прилягання армованого листа.

В додаток до зазначеного акта складений акт про технічний стан вагону № 2 від 20.06.2015 в якому зазначено, що до навантаження вантажовідправник зазори бачити міг, втрата вантажу можлива.

Тобто, відправник не виконав вимоги ст. 31 Статуту залізниць України, пунктів 5 та 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, не підготував вагон до перевезення сипучого вантажу, не вжив заходів, що запобігають висипанню вантажу на шляху прямування.

Таким чином, відповідальність за нестачу вантажу повинен нести відправник вантажу.

Крім того, всі вагони, у яких перевозився вантаж, є власними вагонами сторонніх підприємств, тобто не подавалися залізницею під навантаження в розумінні ч.1 ст. 31 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарантія" є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.03.2016 року

Суддя ОСОБА_2