РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016Справа №910/2052/16
За позовом 1 Спеціального центру швидкого реагування та гуманітарного розмінування Державної служби України з надзвичайних ситуацій

до товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-МЕТ-КОНТАКТ"

про стягнення 27 333,50 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Кондратенко О.В.(дов. від 02.02.2016)

Від відповідача: Єзер О.Я.(директор)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу № 44 від 24.09.2015 у розмірі 27 333,50 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.02.2016 порушено провадження у справі №910/2052/16 та призначено до розгляду на 25.02.2016.

Представник позивача з'явився в судове засідання 25.02.2016, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.02.2016 з'явився, позовні вимоги визнав.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2015 між 1 Спеціальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (правонаступником якого є 1 Спеціальний центр швидкого реагування та гуманітарного розмінування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (згідно внесених змін до установчих документів від 24 вересня 2015 року № 1024973) (надалі - позивач, продавець за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-МЕТ-КОНТАКТ» (надалі - відповідач, покупець за договором) був укладений Договір «купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів» № 44 (надалі - Договір).

Відповідно до умов договору «Продавець» зобов'язується продати та передати у власність «Покуття», а «Покупець» зобов'язується прийняти та оплатити промисловий брухт та відходи чорних металів (далі по тексту - товар) згідно ДСТУ 4121-2002 у кількості відповідно до актів прийняття-передачі підписаних між сторонами під час дії даного договору (п. 1.1. Договору).

Як свідчать матеріали справи, користуючись умовами Договору Центр (Позивач) 03.09.2015, 09.09.2015 та 18.09.2015 продав та поставив (передав) товар Відповідачу на загальну суму - 27333,50 грн., що підтверджується «Актами приймання металів чорних (вторинних) № 14, 16, 19 (додаток № 3), які підписані та скріплені мокрою печаткою Відповідача. Тобто з кількістю товару (вага в кг.), ціною та сумою за проданий та поставлений (переданий) товар Відповідач погодився без будь-яких зауважень.

Згідно пункту 2.4. Договору - «Право власності на Товар від Продавця до Покупця за ним Договором переходить з моменту прийняття Товару «Покупцем», що оформлюється актом приймання металів чорних (вторинних) на території цехів та дільниць «Покупця», що зазначені в додатковій угоді до договору».

Відповідно до пункту 2.5. Договору Товар вважається таким, що переданий «Продавцем» та прийнятий «Покупцем»:

за кількістю - у відповідності до ваги, зазначеної у акті приймання металів чорних (вторинних);

за якістю - відповідно до вимог ДСТУ 4121 - 2002, з визначенням виду та фактичного відсотка засміченості під час приймання Товару на території цехів та дільниць «Покупця». Результати приймання Товару зазначаються у акті приймання металів чорних (вторинних), який є остаточним документом, що визначає якість Товару.

Згідно пункту 2.2. «Продавець» постачає Товар за свій рахунок на умовах «склад «Покупця» у пункти поставки, що зазначені у Додаткових угодах до цього Договору. Приймання Товару від «Продавця» здійснюється «Покупцем» шляхом оформлення акту приймання металів чорних (вторинних).

Відповідно до пункту 3.3. Договору, оплата за Товар проводиться «Покупцем» за цінами, що діють на момент здачі Товару платіжними дорученнями на підставі акту приймання металів чорних (вторинних).

Оскільки, Відповідач у відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України в добровільному порядку не здійснив розрахунок за проданий та поставлений (переданий) товар то Центр (Позивач) 26 листопада 2015 року за вих. № 537 направив Відповідачу претензію (вимогу) на загальну суму 27333,50 грн., з вимогою сплатити заборгованість по Договору.

Отримання зазначеної претензії Відповідачем підтверджується наданою відповіддю (лист) від 08 грудня 2015 року № 89 (з підписом та печаткою Відповідача (додаток № 5)), в якій Відповідач визнає кредиторську заборгованість в сумі 27333.50 грн. та гарантує повернення коштів (суми боргу в повному обсязі) до 29 грудня 2015 року.

Проте, не зважаючи на лист Відповідача від 08 грудня 2015 року № 89, останній так і не сплатив заборгованість станом на день подання позовної заяви.

Отже, станом на день розгляду справи відповідач не виконав умови Договору в частині оплати (розрахунку) за проданий та поставлений (переданий) товар.

Враховуючи наведене з вини Відповідача утворилась заборгованість по Договору, яка складає - 27333.50 грн., (двадцять сім тисяч триста тридцять три грн. 50 коп.) (розрахунок суми боргу в матеріалах справи).

Акти «приймання металів чорних (вторинних)» від 03.09.2015 № 14, від 09.09.2015 № 16 та від 18.09.2015 № 19 (копії в матеріалах справи) підписані та затверджені печатками сторін.

Оплата за Товар проводиться «Покупцем» на підставі акту приймання металів чорних (вторинних) (п. 3.3. Договору).

Отже, станом на станом на день розгляду справи за Відповідачем рахується заборгованість перед 1 Спеціальним центром швидкого реагування та гуманітарного розмінування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (надалі - Продавець) за проданий та поставлений (переданий) товар (промисловий брухт та відходи чорних металів) в розмірі - 27 333,50 грн.

Отже, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 692 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Статтею 665 ЦК України встановлено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 27 333,50 грн.

Судом на підставі: договору, видаткових накладних, платіжних документів достеменно встановлено та відповідачем будь-якими доказами не спростовано, що залишок його заборгованості за не поставлену позивачем продукцію становить 27 333,50 грн., що є у відповідності з умовами договору та нормами Цивільного кодексу України безперечною підставою для задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

Відповідно до статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги 1 Спеціального центру швидкого реагування та гуманітарного розмінування Державної служби України з надзвичайних ситуацій задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-МЕТ-КОНТАКТ" (03186, м. Київ, Чоколівський бульвар, буд. 19-А, ) на користь 1 Спеціального центру швидкого реагування та гуманітарного розмінування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (04114, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 150, ) основний борг в сумі 27 333 (двадцять сім тисяч триста тридцять три) грн. 50 коп., судовий збір в розмірі 1 378(одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 01.03.2015