ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" березня 2016 р. Справа № 903/623/13

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмол", м. Київ

товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Влас", м. Луцьк

до товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД, м.Луцьк

про банкрутство

Суддя Шум М. С.

від кредиторів:

ПАТ Дельта Банк - ОСОБА_1, довіреність від 04.01.2016 року,

ПАТ Банк Форум - ОСОБА_2, довіреність від 16.06.2015 року,

АТ Укрексімбанк: ОСОБА_3, довіреність від 09.12.2013 року №010-01/8432;

ліквідатор: ОСОБА_4

в судовому засіданні взяла участь прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_5

Встановив: 26.02.2016р. від кредитора ПАТ "Дельта Банк" через канцелярію суду надійшла заява від 15.02.2016р. № 18.5/968 про забезпечення вимог кредиторів, в якій просить накласти арешт на майно ТзОВ Каскад-Продакшн ЛТД.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 21.01.2016р.аукціон з продажу майна банкрута ТзОВ Каскад-Продакшн ЛТД визнаний таким, що відбувся, майно було реалізовано за заниженою ціною, а АТ "Дельта Банк" вважає, що аукціон з продажу майна є недійсним, оскільки був проведений з порушенням вимог закону.

Ліквідатор ОСОБА_4 в судовому засіданні, заяву про забезпечення вважає необгрутованою, такою що не підлягає задоволенню, в зв'язку з тим, що 21.01.2016р. відбувся аукціон з продажу майна банкрута ТзОВ Каскад-Продакшн ЛТД, було укладено договори купівлі - продажу даного майна з покупцем і на даний час ТзОВ Каскад-Продакшн ЛТД не є власником цього майна. Крім того, в провадженні суду є заява ПАТ "Дельтабанк" № 18.5/952 від 12.02.2016р., про визнання недійсним результатів аукціону, що відбувся 21.01.2016р. та визнання недійсним договору купівлі - продажу майна боржника, у разі визнання недійсним результатів аукціону все майно буде повернуто у власність ТзОВ Каскад-Продакшн ЛТД.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення, заслухавши доводи сторін у судовому засіданні, ліквідатора та керуючись приписами законодавства, що регулює питання вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає заяву такою, що не підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив з наступного.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 ГПК України передбачає, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 вищевказаної постанови встановлено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник при подачі заяви про забезпечення, не обґрунтував причини звернення із зазначеною заявою до суду. Оцінюючи подані докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову задоволенні заяви заявника про вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ПАТ Дельта Банк від 15.02.2016р. № 18.5/968 про забезпечення вимог кредиторів відмовити.

Суддя М. С. Шум