РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/692/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик-Плюс"

про стягнення 5 613,56 грн.

Представники сторін:

від позивача: Левченко В.І. - представник за довіреністю № 91/2015/11/11-8 від 11.11.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик-Плюс" про стягнення 5 613,56 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.09.2014 року представниками позивача зафіксовано порушення ПКЕЕ (правил користування електричною енергією), а саме 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 - самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника ПАТ «Київенерго» з метою безоблікового споживання електричної енергії за адресою: м. Київ, вул. Забіли, 3.

У зв'язку з викладеним вище представниками позивача складено акт про порушенння ПКЕЕ № 35063 від 18.09.2014 року.

На підставі актів уповноваженими представниками позивача під час засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ визначаються обсяг недорахованої електричної енергії та сума завданих збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дати вручення споживачеві.

Разом з протоколом надається розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії.

На черговому засіданні 29.04.2015 року прийнято рішення в період з 24.06.2014 року по 18.09.2014 року нарахувати вартість спожитої енергії на суму 5 613,56 грн. (протокол № 1914 від 29.04.2015 року).

Відповідачем рішення комісії з розгляду актів порушень у судовому порядку не оскаржено, рахунки не сплачено, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 5 613,56 грн.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

02.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 19.01.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 08.02.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 19.01.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.02.2016 року розгляд справи відкладено на 23.02.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 19.01.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03028, м. Київ, вул. Малокитаївська, будинок 7А, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 19.01.2016 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі регулюються Законом України "Про електроенергетику".

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно з п. 5.1. Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ), Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Пунктом 6.40. ПКЕЕ передбачено, що у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за N 782/12656 (далі по тексту - Методика).

Згідно з п. 4.6. Методики, в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:

- меж балансової належності;

- перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;

- фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку (ст. 27 Закону України «Про електроенергетику»).

18.09.2014 року представниками позивача зафіксовано порушення ПКЕЕ, а саме 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 - самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника ПАТ «Київенерго» з метою облікового споживання електричної енергії за адресою: м. Київ, вул. Забіли, 3.

У зв'язку з викладеним вище представниками позивача складено акт про порушення ПКЕЕ № 35063 від 18.09.2014 року за участю представника споживача та припинено подачу електроенергії відповідно до корінця заявки-наряду № 1279 від 18.09.2014 року.

Акт № 35063/1 про усунення порушення ПКЕЕ складений 18.09.2014 року.

Згідно п. 6.42 ПКЕЕ на підставі акту порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідання комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформлюється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків (п. 6.42. ПКЕЕ).

На підставі актів уповноваженими представниками позивача під час засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ визначаються обсяг недорахованої електричної енергії та сума завданих збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дати вручення споживачеві.

Разом з протоколом надається розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії.

На засіданні 01.10.2014 року (протокол № 2417 від 01.10.2014 року засідання комісії по розгляду акта про порушення № 35063 від 18.09.2014 року) прийнято рішення про перенесення розгляду справи.

12.01.2015 року позивачем направлено відповідачеві лист № 030/34-50 від 09.01.2015 року з повідомленням про повторний розгляд акту про порушення № 35063 від 18.09.2014 року. Лист відповідачем отриманий 13.01.2015 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

На засіданні 16.02.2015 року (протокол № 1071 від 16.02.2015 року засідання комісії по розгляду акта про порушення № 35063 від 18.09.2014 року) прийнято рішення про перенесення розгляду справи.

17.03.2015 року позивачем направлено відповідачеві лист № 030/34-1138 від 16.03.2015 року з повідомленням про повторний розгляд акту про порушення № 35063 від 18.09.2014 року. Лист відповідачем отриманий 18.03.2015 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

На засіданні 29.04.2015 року (протокол № 1914 від 29.04.2015 року засідання комісії по розгляду акта про порушення № 35063 від 18.09.2014 року) прийнято рішення в період з 24.06.2014 року (з дати попереднього акту про порушення № 33599 від 23.06.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи) по 18.09.2014 року (дата усунення порушення) нарахувати вартість спожитої енергії на суму 5 613,56 грн.

Вказаний протокол № 1914 від 29.04.2015 року, розрахунок вартості електроенергії, спожитої без обліку (договору) за актом № 35063 від 18.09.2014 року та рахунок № 321604/акт35063 та акт приймання-передачі до нього з супровідним листом № 35053 від 29.04.2015 року відправлено відповідачеві 30.04.2015 року, відповідно до фіскального чеку МД УДППЗ «Укрпошта» та списку згрупованих поштових відправлень. Лист відповідачем отриманий 05.05.2015 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на час прийняття рішення по справі, відповідачем не надано доказів оскарження у судовому порядку рішення комісії з розгляду актів порушень.

Згідно п.6.43 ПКЕЕ, споживач зобов'язаний оплатити розрахункові документи за недораховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунку. Винятком з цього (Вісник господарського судочинства № 3/2011 стор. 55) є лише звернення до суду, оскільки лише у такому разі протягом 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживач має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку, тому оформлене протоколом рішення комісії, прийняте за результатом розгляду акту про порушення ПКЕЕ, за своєю правовою природою є обов'язковим для виконання ненормативним актом (актом індивідуальної дії).

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (ч. 1 ст. 217 ГК України).

Згідно частини 5 ст. 277 ГК України відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Статтею 27 Закону України "Про електроенергетику" передбачена відповідальність за порушення законодавства в сфері електроенергетики, зокрема, за самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач без достатньої на те правової підстави спожив електричну енергію на суму 5 613,56 грн., однак при цьому не сплатив її повну вартість в зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 5 613,56 грн.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 5 613,56 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення заборголваності у сумі 5 613,56 грн., визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик-Плюс" (03028, м. Київ, вулиця Малокитаївська, будинок 7А, ідентифікаційний код 32374917) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) заборгованість за самовільно спожиту електричну енергію в розмірі 5 613 (п'ять тисяч шістсот тринадцять) грн. 56 коп., та також судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 10.03.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий