донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.02.2016 справа №905/2874/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського судуДонецької області
від24.11.2015 р. (підписано 27.11.2015 р.)
у справі№ 905/2874/15 (суддя Сажнева М.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон", м. Донецьк
протлумачення умов договору
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон", м. Донецьк (Відповідач) про тлумачення поняття: "відповідна партія продукції" в редакції Специфікації №1/4 від 07.07.2014р. до договору № 507/14-4СА від 07.07.2014р. в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а висновки господарського суду, не відповідають обставинам справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що між сторонами є спір щодо різного тлумачення поняття Договору "відповідна партія продукції".

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача, що не скористався своїм правом участі у судовому засіданні без поважних причин, за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір поставки № 507/14-4СА від 07.07.2014р. (далі Договір), за умовами якого відповідач зобовязався поставити у власність позивача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК, в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, що узгоджені сторонами у цьому Договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами даного договору, а позивач прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього Договору (п.п. 1.1, 1.2).

Згідно з п. 4.1 Договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в Специфікаціях до даного Договору.

Згідно п. 5.2 Договору, ціни на продукцію, що поставляється встановлюються сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

Відповідно до п. 5.3 Договору, розрахунки за поставлену продукцію здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк і порядок оплати не погоджено сторонами в Специфікаціях до даного Договору.

На виконання умов Договору сторонами була підписана Специфікацію № 1/4 від 07.07.2014р., якою узгоджено найменування продукції, номер та індекс стандартів, ТУ, кількість та вартість продукції, що має бути поставлена, а також строки її поставки

Вбачається, що відповідачем на адресу позивача було здійснено поставку товару за видатковою накладною № 1093 від 29.12.2014р. на суму 67 816,32 грн., але позивач поставлений товар не оплатив. Невиконання позивачем обов'язків за договором стало підставою для звернення відповідача до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості в межах іншої справи.

Позивач через різне тлумачення сторонами Договору поняття "відповідна партія продукції" звернувся до суду з вимогою про тлумачення вказаного поняття в редакції Специфікації до Договору.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості..

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу, у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 Цивільного кодексу України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно ч. 4 ст. 213 Цивільного кодексу України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов і є встановленням його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Така ж правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 26.04.2012р. у справі №3/245 та від 12.02.2014р. у справі №5006/25/130пд/2012.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановлено, що сторони приступили до виконання спірного Договору, між сторонами існує спір з приводу строків оплати отриманого товару, що є предметом розгляду в межах іншої справи.

Відповідно до п. 4.1 Договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

У Специфікації сторони визначили номенклатурний номер 1, найменування продукції затяжка шахтна залізобетонна ЗШ 10.2.5, номер і індекс стандартів, ТУ і т.п. ТУ У 23.6-2 2012, одиницю виміру м3, кількість, ціну, вартість, строк та місце поставки, а отже не змінювали поняття партія відповідної продукції, яке було визначене в п.4.1 Договору.

Отже судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджується наявність у спірному Договорі незрозумілих слів, понять, термінів, які не дають змоги з'ясувати дійсні наміри сторін при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України.

Посилання позивача на існування між сторонами спору з приводу різного тлумачення сторонами Договору поняття "відповідна партія продукції", судова колегія вважає безпідставними, оскільки сторони чітко висловили своє волевиявлення щодо предмету договору, його змісту та умов, зокрема, щодо обов`язків покупця, порядку розрахунків та підстав, з якими пов'язане таке виконання.

За таких підстав судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для тлумачення поняття "відповідна партія продукції" договору поставки №507/14-4СА від 07.07.2014 та відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2015 року у справі № 905/2874/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2015 року у справі № 905/2874/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС