ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.03.2016 Справа № 905/231/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська"
простягнення 136176,62 грн.
за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1 представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта"Білозерська"суми основного боргу у розмірі 124895,65грн., суми 3% річних у розмірі 1289,03грн.; суми інфляційних втрат у розмірі 3736,00грн.; суми неустойки у розмірі 6255,94грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором № 355-ШБЗ-УМТС від 03.02.2015 щодо здійснення оплати вартості поставленого товару.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору поставки 355-ШБЗ-УМТС від 03.02.2015; додаткової угоди №1 від 15.06.2015 до договору; специфікації до договору від 30.03.2015 на суму 223,20грн.; від 16.04.2015 на суму 10730,05грн.; від 29.04.2015 на суму 48399,60грн.; від 12.05.2015 на суму 60150,00грн.; від 03.02.2015 на суму 5616,00грн.; видаткових накладних №1404012 від 14.04.2015, №2904009 від 29.04.2015, №1805016 від 18.05.2015, №806012 від 08.06.2015, №806013 від 08.06.2015, №1506004 від 15.06.2015, №2206001 від 22.06.2015, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №227 від 14.04.2015, №275 від 29.04.2015, №308 від 15.05.2015, №364 від 08.06.2015, №400 від 22.06.2015,експрес-накладної №8565; товарно-транспортних накладних №Р2904009 від 29.04.2015, №Р1805016 від 18.05.2015, №Р806012 від 08.06.2015, №Р806013 від 08.06.2015, №Р1506004 від 15.06.2015, №Р2206001 від 22.06.2015; податкових накладних від 14.04.2015, від 29.04.2015, від 18.05.2015, від 08.06.2015, від 08.06.2015, від 15.06.2015, від 22.06.2015; квитанцій про реєстрацію податкових накладних; рахунків на оплату №2605013 від 26.05.2015, №2904007 від 29.04.2015, №2004008 від 20.04.2015, №604006 від 06.04.2015, №1405027 від 14.05.2015; акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2015 по 13.01.2016.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.01.2016 порушено провадження та призначено справи до розгляду.

Представник у судове засідання, призначене на 01.03.2016, з'явився та підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві у повному обсягу.

Відповідач у судове засідання 01.03.2016 не з'явився, разом з тим, через канцелярію суду, подав відзив по суті позовної заяви. Зі змісту останнього вбачається, що відповідач заперечує проти позову у повному обсягу, посилаючись на те, що позивачем не були передані відповідачу усі товаросупроводжувальні документи, що передбачені п. 4.3 договору. Крім того, на видаткових накладних не зазначена дата отримання товару відповідачем, а тому відповідач вважає, що строк оплати товару поставленого за спірними видатковими накладним не настав.

Представник позивача 28.01.2016 заявив клопотання щодо фіксації судового процесу технічними засобами, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В

03.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (постачальник, позивач) та Товариством з додатковою відповідальністю "Шахта"Білозерська" (покупець, відповідач) підписаний договір № 355-ШБЗ-УМТС (далі Договір).

За умовами вказаного договору постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі продукція, товар) в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному Договорі та Специфікаціях, що є невідємними частинами даного Договору (п.п.1.1, 4.1. договору).

30.03.2015 на суму 223,20грн.; від 16.04.2015 на суму 10730,05грн.; від 29.04.2015 на суму 48399,60грн.; від 12.05.2015 на суму 60150,00грн.; від 03.02.2015 на суму 5616,00грн. сторонами підписано Специфікації до Договору, якими визначено асортимент, кількість, ціну та строк поставки товару.

Відповідно до п.4.2. договору умови поставки Продукції -DDP, згідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов та застережень, які містяться у договорі або специфікаціях до договору. Постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні документи: -рахунок, -податкову накладну, -видаткову накладну, -відповідні товаросупровідні документи (залізничну або товаротранспортну накладну), -сертифікат якості, -сертифікат відповідності, -дозвіл Держпромнагляду, -інструкцію з експлуатації(п.4.3 договору).

Згідно п. 4.7. договору датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними №1404012 від 14.04.2015 на суму 223,00грн., №2904009 від 29.04.2015 на суму 10730,05грн., №1805016 від 18.05.2015 на суму 48399,60грн., №806012 від 08.06.2015 на суму 51582,00грн., №806013 від 08.06.2015 на суму 5280,00грн., №1506004 від 15.06.2015 на суму 5616,00грн., №2206001 від 22.06.2015 на суму 3288,00грн.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видаткових накладних, підтверджується підписом його представників, які діяли на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей №227 від 14.04.2015, №275 від 29.04.2015, №308 від 15.05.2015, №364 від 08.06.2015, №400 від 22.06.2015, на зазначених видаткових накладних

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обовязки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з п. 5.4 Договору розрахунки за поставлену продукцію по даному Договору здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5-ти робочих днів з 90-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного Договору, якщо інший більший строк відстрочки не погоджений у відповідній специфікації.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечив щодо отримання відповідачем продукції від позивача за вищезазначеними видатковими накладними. Однак, зазначив, що на видаткових накладних не зазначена дата отримання товару відповідачем, а тому строк оплати товару поставленого за спірними видатковими накладним не настав.

Суд враховує вказане заперечення відповідача та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити як назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Саме таким вимогам і відповідають видаткові накладні, які засвідчують встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Згідно з п. 4.7 Договору датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником.

На видаткових накладних проставлена дата їх складання.

Крім того, на видатковій накладній № 1404012 від 14.04.2015 відповідачем зазначена дата отримання товару 14.04.2015.

Відповідачем отримано товар за вказаними документами та підписано вищезазначені накладні без будь-яких зауважень та заперечень, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погодився із зазначеною на видаткових накладних датою і підтвердив факт отримання товару саме датою, яка зазначена позивачем на видаткових накладних, та датою поставки є дата складання видаткових накладних.

Посилання відповідача на те, що позивачем не були передані усі товаросупроводжувальні документи, що передбачені п. 4.3 Договору, судом відхиляється з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.4 Договору у випадку поставки продукції без товаросупровідних документів, що потягне за собою неможливість здійснення приймання за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю, покупець вправі відмовитись від приймання поставленої партії.

Згідно з п. 14 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» від 25.04.1966 № П-7 приймання продукції по якості і комплектності виробляється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними й Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідного акту про відсутність документів суду не надано.

При отриманні товару відповідачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобов'язань з поставки товару, поставки товару неналежної якості та неналежної комплектності.

Згідно з положеннями ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження встановлення позивачу строку для передання документів, що стосуються товару, визначених умовами Договору, не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, а приймання відповідачем товару підтверджується підписами та печатками відповідача у відповідних накладних, тому суд прийшов до висновку, що зобов'язання позивач виконав відповідно до умов договору поставки № 335-ШБЗ-УМТС від 03.02.2015.

Крім того, як зазначено в Інформаційному листі від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» (із змінами, внесеними згідно з ОСОБА_2 господарського суду № 01-06/950/2012 від 20.07.2012), підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Враховуючи викладене, посилання відповідача на те, що строк оплати товару, отриманого за спірними видатковими накладними не настав судом відхиляється, а відповідач зобовязаний був оплатити отриманий товар у відповідності доумов Договору.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме поставив відповідачу продукцію на суму 125118,85 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору не здійснив 04.09.2015 частково оплату отриманої продукції на суму 223,20грн., у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась непогашена заборгованість в сумі124895,65 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за отриманий товар у розмірі 124895,65 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не виконав зобов'язання, позивач також просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 6255,94 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.6.8. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, Покупець, за письмовою угодою Постачальника виплачує неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно неоплаченої Продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої Продукції.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобовязання передбачена Договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд визнає його вірним. За таких обставин, розмір пені, що підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта"Білозерська" складає 6255,94грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1289,03грн. та інфляційні втрати у розмірі 3736,00 грн. за час прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку 3% у розмірі 1289,03грн. та встановлено, що він є арифметично вірним.

Розрахунок суду інфляційного збільшення боргу, за розрахунком суду, є більшим, ніж заявлено позивачем, тому не виходячи за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта"Білозерська" суми інфляційних втрат у розмірі 3736,00грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсягу.

У звязку з задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" (85013, Донецька обл., м. Добропілля, м.Білозерське, вул. Строїтельна,б.17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (61052, м. Харків, пров.Сімферопольський, б.6, літера "Д-1") основний борг у розмірі 124895 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто п'ять) грн. 65коп.; 3% річних у розмірі 1289(одна тисяча двісті вісімдесят дев'ять)грн. 03 коп.; інфляційні втрати у розмірі 3736(три тисячі сімсот тридцять шість)грн. 00коп.; неустойки у розмірі 6255(шість тисяч двісті п'ятдесят п'ять)грн. 94коп.; судовий збір у розмірі 2042(дві тисячі сорок дві)грн. 65коп.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 11.03.2016.