ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.02.16р. Справа № 904/11240/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТОЛ-ДНІПРО", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТАЛ", м.Дніпропетровськ

про стягнення 170479,94 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № б/н від 10.11.2015 р.

Від Відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність № б/н від 18.05.2015 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТОЛ-ДНІПРО" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТАЛ" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 170479,94 грн. судові витрати у розмірі 2 786,24 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки №1308/12 від 13.09.2012р.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

- Докази сплати судового збору;

- копію виписки з ЄДР ТОВ «ЕТОЛ-Дніпро»;

- копію статуту ТОВ «ЕТОЛ-Дніпро»;

- копію протоколу ТОВ «ЕТОЛ-Дніпро»;

- копію наказу про призначення директора ТОВ «ЕТОЛ-Дніпро»;

- копію Договору поставки від 13.09.2012 року за № 1308/12;

- копію видаткових накладних у кількості 14 штук;

- копію акту звіряння від 27.10.2015 року;

- копію гарантійного листа від 09.11.2015 року;

- копію претензії з доказами відправлення на ім'я Відповідача;

- копію відповіді на претензію;

- копію листа на адресу Відповідача від 05.11.2015 року;

- копію платіжного доручення №1202 від 09.11.2015 року;

- копії розрахунку збитків від інфляції, 3% річних та пені;

- копію довіреностей представників Позивача.

05.02.16р. Відповідач подав заяву про долучення документів до матеріалів справи, а саме копію свідоцтва про державну реєстрацію Відповідача (а.с. 115).

Відповідач позов не визнав, позовні вимоги Позивача частково відхилює з наступних підстав:

станом на дату порушення провадження у справі №904/11240/15 (30.12.15р.) у ТОВ «Тотал» була наявна заборгованість перед ТОВ «ЕТОЛ-ДНІПРО» за товар, який поставлений на підставі договору поставки №1308/12 від 13.09.2012 року, з якою Відповідач повністю погоджується;

причиною виникнення заборгованості є несплата отриманого ТОВ «Тотал» за видатковими накладними: №РН-0000279 від 05.06.2014; №РН-0000320 від 24.06.2014; №РН-0000353 від 09.07.2014; №РН-0000374 від 17.07.2014; №РН-0000415 від 07.08.2014; №РН-0000454 від 28.08.2014; №РН-0000493 від 18.09.2014; №РН-0000564 від 24.10.2014; №РН-0000663 від 09.12.2014; №РН-0000657 від 15.12.2014; №РН-0000027 від 22.01.2015; №РН-0000054 від 02.02.2015; №РН-0000071 від 06.02.2015; №РН-0000072 від 28.02.2015; року товару на загальну суму 93499,11 грн.;

Позивачем, станом на 14.12.2015 року, проведено розрахунок штрафних санкцій за порушення умов договору, але з їх висновками Відповідач не погоджується, оскільки п. 8.3 договору №1308/12 від 13.09.2012 року передбачено, що при передачі справи до Господарського суду у випадку затримання проведення розрахунку Покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, що підтверджується правовою позицією Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 року №14;

також, пунктом 3.2 договору №1308/12 від 13.09.2012 року встановлено, що форма оплати - оплата з відстрочкою платежу 10 робочих днів. Враховуючи викладене, Відповідач визнає заборгованість перед ТОВ «ЕТОЛ-ДНІПРО» на суму 159703,68 грн., з яких: основний борг - 93499,11 грн.; пеня - 16894,19 грн.; інфляційні витрати - 46061,50 грн.; проценти річних - 3248,88 грн.

До відзиву на позов Відповідач подав контррозрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, а також докази направлення відзиву на адресу Позивача (а.с. 116-130).

На виконання вимог ухвали суду від 19.01.16р. Позивач подав розрахунок 3% річних, пені та інфляційних втрат із зазначенням дат періоду прострочки за кожною видатковою накладною (а.с. 131-188).

В судовому засіданні 29.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Етол-Дніпро" (далі-Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОТАЛ" (далі-Покупець) 13.09.2012 року укладено Договір поставки №1308/12 (далі-Договір), відповідально до умов якого Постачальник зобов'язався поставляти у зумовлені даним договором строки товар, а Покупець зобов'язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами цього договору (п. 1.1 Договору).

Вид, асортимент, ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість товару - зазначаються у рахунку-фактурі та/або накладних на кожну партію товару, що є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.2 Договору).

Загальна ціна договору складається з суми вартості товару, що поставляється згідно з рахунком-фактурою та/або накладними до договору протягом терміну його дії (п. 1.3 договору).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розрахунки за договором проводяться у формі безготівкового розрахунку на розрахунковий рахунок продавця. Форма оплати - оплата з відстрочкою платежу 10 робочих днів.

Поставка здійснюється зі складу Постачальника, транспортом Покупця (п.4.1 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.13р. (п. 12.1 Договору).

У випадку якщо жодна зі сторін даного договору на протязі 10 днів після його закінчення не проінформувала письмово іншу сторону про припинення дії даного договору, то даний договір продовжує свою дію на той же строк і на тих же умовах (п. 11.3 Договору).

Так, під час дії договору Постачальник за період з 05.06.2014р. по 06.02.2015р. здійснив поставку товару на загальну суму 115211,67 грн., що визнано представником Відповідача під час судового засідання та підтверджується копіями видаткових накладних, перелік та копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 21-34), фактом часткової оплати, а також актом звіряння взаємних розрахунків від 27.10.15р., підписаного Позивачем та Відповідачем (а.с. 35).

Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманої продукції здійснив частково у розмірі 21712,56 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 93499,11 грн. основного боргу.

У випадку затримання проведення розрахунку Покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня (п. 8.3 Договору).

Згідно з розрахунком Позивача до позову сума пені складає 24530,07 грн., яка нарахована за період з 14.06.15р. по 14.12.2015р. (а.с. 73-100).

Згідно з уточненим розрахунком пені за кожною накладною окремо Позивачем визначений період прострочення з 29.06.2015р. по 29.12.2015р. (а.с. 161-166, 172-174, 181-185).

На підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 3612,46 грн. 3% річних та 48838,30 грн. інфляційних втрат за період з червня 2014р. по листопад 2015р.

З метою досудового врегулювання спору Позивач направив на адресу Відповідача претензію вих.№27/10-15 від 27.10.15р. про сплату заборгованості (а.с.37-39), яка останнім отримана 29.10.15р. (а.с. 40). У відповідь на претензію Відповідач листом повідомив Позивача про те, що Відповідач не відмовляється від свого боргу, але у даний час, у зв'язку з важкою фінансово-економічною ситуацією, останній не має змоги одноразово погасити суму боргу (а.с. 42).

Зважаючи на встановлені обставини, суд задовольняє позов частково з таких підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на договорі поставки, який регулюється статтями 264-271 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також встановлений судом факт поставки та його не оплату в обумовлені договором строки Відповідачем, суд задовольняє позовні вимоги Позивача частково. Так, підлягає стягненню сума 93499,11 грн. основного боргу, наявність та розмір якого доводиться матеріалами справи та визнається Відповідачем, а також 1233,93 грн. 3% річних, 1370,64 грн. пені та 47222,17 грн. інфляційних втрат.

Так, Позивачем невірно визначений початок періоду прострочення. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Позивачем період прострочення за видатковими накладними визначений без врахування положень п.3.2 Договору, згідно з якими оплата визначена з відстрочкою платежу 10 робочих днів.

Так, суд визнає обґрунтованим нарахування пені за періоди прострочки:

по видатковій накладній №РН-0000054 від 02.02.2015р. - з 29.06.15р. по 16.08.15р.;

по видатковій накладній №РН-0000071 від 06.02.2015р. - з 29.06.15р. по 20.08.15р.;

по видатковій накладній №РН-0000072 від 06.02.2015р. - з 29.06.15р. по 20.08.15р.;

по видатковій накладній №РН-0000675 від 15.12.2015р. - з 29.06.15р. по 30.06.15р.;

по видатковій накладній №РН-0000027 від 22.01.2015р. - з 29.06.15р. по 05.08.15р. (а.с. 172-174, 184-185).

За видатковими накладними №РН-0000279 від 05.06.2014р., №РН-0000320 від 24.06.2014р., №РН-0000353 від 09.07.2014р., №РН-0000374 від 17.07.2014р., №РН-0000415 від 07.08.2014р., №РН-0000454 від 28.08.2014р., №РН-0000493 від 18.09.2014р., №РН-0000564 від 24.10.2014р., №РН-0000663 від 09.12.2014р. нарахування пені за період з 29.06.2015року по 29.12.2015року суд визнає неправомірним, оскільки за цими накладними 6-тимісячний строк, встановлений ч.6 ст.232 ГК України, сплинув до виначеного Позивачем періоду. Так, частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, сума пені у розмірі 11370,64 грн. нарахована Позивачем з дотриманням наведених вимог чинного законодавства, решта суми пені у розмірі 13159,43 грн. цим вимогам не відповідає.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача 3612,46 грн. 3% річних, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 1233,93 грн. 3% річних з наступних підстав.

Так, Позивачем в позові визначена сума 3% річних у розмірі 3612,46 грн., тоді як розрахунок надано Позивачем лише на суму 1235,59 грн. і визначений стосовно видаткових накладних №РН-0000493 від 18.09.2014р., №РН-0000564 від 24.10.2014р., №РН-0000663 від 09.12.2014р., №РН-0000675 від 15.12.2014р., №РН-0000027 від 22.01.15р. (а.с. 167-171). З перевірки судом даного розрахунку визнано обґрунтованим 3% річних на суму 1233,93 грн. Зокрема, за видатковою накладною №РН-0000564 від 24.10.2014р. (а.с. 168) Позивачем невірно визначено період прострочки та кількість днів прострочки. На решту суми 3% річних Позивачем взагалі не надано обґрунтованого розрахунку.

Що стосується нарахування Позивачем інфляційного збільшення суми боргу, перевіривши розрахунок Позивача, суд вбачає підстави для задоволення цих позовних вимог частково на суму 47222,17 грн. Так, в розрахунку інфляційних, доданого до позову, Позивачем визначено період прострочки : грудень 2014року по листопад 2015року. Згідно з уточненим розрахунком Позивача інфляційні суми за кожною видатковою накладною нараховані за загальний період прострочки з червня 2014року по листопад 2015року.

З перевірки уточненого розрахунку інфляційних судом визнається обґрунтованою сума 47222,17 грн., яка визначена судом з урахуванням Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а також листа Верховного Суду України від 03.04.1997року №62-97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ". Так, зі змісту листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" випливає, що розраховані Міністерством статистики України індекси інфляції застосовуються помісячно, при цьому, якщо в індексованому періоді набирається не менше п'ятнадцяти днів. Проте, уточнений розрахунок Позивача інфляційної суми містить нарахування інфляційних за перший місяць виникнення боргу, який складав менше п'ятнадцяти днів.

За результатами розгляду справи судові витрати у справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 111-28, 116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОТАЛ" (49030, м.Дніпропетровськ, вул.Героїв Сталінграда, буд.139, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТОЛ-ДНІПРО" (49101, м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська, буд.9, ) грошові кошти у розмірі 93499,11 грн. основного боргу, 1233,93 грн. 3% річних, 1370,64 грн. пені, 47222,17 грн. інфляційних втрат та 2149,89 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕТОЛ-ДНІПРО" (49101, м.Дніпропетровськ, вул.Херсонська, буд.9, ) з Державного бюджету України 229,04 грн. як надмірно сплачений судовий збір, за зверненням останнього.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено-09.03.16р.