ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.16р. Справа № 904/10849/15

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП", 52071, Дніпропетровська обл., с.Дослідне, вул.Наукова, буд.1, в особі Харківської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП", 61000,

до Товариство з обмеженою відповідальністю "МК ПРАЙМ",53201, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул. Краснодонська, буд.74

про відшкодування збитків

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 07.06.2013 року

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю № МК-250116/1 від 25.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" в особі Харківської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК ПРАЙМ" про стягнення 62 980,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року по справі № 922/4501/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 року у справі № 922/4501/14, з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" в особі Харківської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" на користь ТОВ "Стандарт" було стягнуто грошові кошти за нанесену шкоду у розмірі 55 378,06 грн. та 1827 грн. судового збору. Так, позивач посилається на положення п. 7 Заявки на перевезення №П-000017062Х8 від 17.07.2014 року, яка є додатком до договору транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 17.07.2014 року за №170714/10Х33, укладеного між позивачем, як експедитором та відповідачем, як виконавцем, відповідно до якої відповідач несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву від 11.02.2016 року (а.с. 59): ТОВ "МК Прайм" не приступало до виконання своїх зобов'язань, визначених умовами договору від 17.07.2014 року за №170714/10Х33, укладеного між позивачем та відповідачем. На момент укладення цього договору ТОВ "МК Прайм" та ОСОБА_3 (водій) не перебував у трудових відносинах з відповідачем. Також відповідач вказує, що згідно бухгалтерської довідки ТОВ "МК ПРАЙМ" на обліку орендованих об'єктів, що ведуться на позабалансовому рахунку та на балансовому рахунку підприємства відсутні дані про а/м МАН АЕ 3501 АО, н.п. АЕ 6649 ХТ. Відповідач зазначає, що оскільки ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" не надано належних доказів на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, а саме: доказів прийняття відповідачем вантажу до перевезення, оплати позивачем послуг відповідача відповідно до умов п. 4.2. договору №170714/10Х33 від 17.07.2014 року тощо, ТОВ "МК ПРАЙМ" не може нести відповідальність за пошкодження вантажу. Також заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що акт технічного огляду від 21.07.2014 року, складений між ТОВ "Стандарт" та ТОВ "ІТЛ-ГРУПП" та без участі представника ТОВ "МК ПРАЙМ", що також свідчить про відсутність вини з боку відповідача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2014 р. між Харківською Філією ТОВ «ІТЛ-ГРУПП» (клієнт) та ТОВ «МК ПРАЙМ» (експедитор/перевізник) було укладено договір № 170714/10X33 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні, відповідно до умов якого клієнт доручає, а експедитор бере на себе зобов'язання організувати транспортно-експедиційне обслуговування клієнта, а також надання клієнтові інших послуг, пов'язаних з міжнародними та внутрішніми перевезеннями вантажів транспортом за плату і за рахунок клієнта, відповідно до умов, погоджених сторонами у заявках (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 2.2. договору, заявки, погоджені сторонами, регулюють взаємини сторін щодо кожного окремого доручення клієнта. В заявках можуть відображатися також інші істотні умови договору транспортного експедирування, що не були обумовлені сторонами в момент підписання цього договору. Заявки є невід'ємною частиною даного договору.

На виконання укладеного договору, між позивачем та відповідачем була укладена заявка на перевезення №П-000017062Х8 від 17.07.2014 року, де замовником є Харківською Філією ТОВ «ІТЛ-ГРУПП», а виконавцем є ТОВ «МК ПРАЙМ».

Згідно заявки на перевезення №П-000017062Х8 від 17.07.2014 року адресою завантаження є: (Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, 36А), а адресою вивантаження є: (Україна, Харківська область, вул. Юного Ленінця, 20). Дата завантаження - 17.07.2014 р., дата вивантаження - 18.07.2014 р. Марка та державний номер автомобіля: НОМЕР_1/АЕ 6649 ХТ. Водій від перевізника - ОСОБА_3.

Згідно п. 7 заявки від 17.07.2014 р., виконавець несе відповідальність за збереження (втрату, нестачу, пошкодження) вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу. Збитки, заподіяні при перевезенні вантажу, відшкодовуються перевізником таким чином: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості втраченого чи відсутнього вантажу; у разі пошкодження (псування) вантажу - в розмірі суми, на яку знизилася його вартість, а при неможливості відновлення пошкодженого вантажу - у розмірі його вартості.

18.07.2014 р. здійснюючи перевезення згідно умов договору за маршрутом м. Дніпропетровськ - м. Харків, відповідачем у м. Харкові був пошкоджений вантаж.

Перевезення вантажу здійснювалося відповідачем, що підтверджується заявкою на перевезення №П-000017062Х8 від 17.07.2014 року з печаткою та штампом відповідача, де виконавцем виступає ТОВ «МК ПРАЙМ», а також податкова накладна та рахунок на оплату № 133 від 17 липня 2014 р., які були надані відповідачем позивачу в день перевезення вантажу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи податкової накладної №10 від 18.07.2014 року та рахунку №133 від 17.07.2014 року відповідач виставив позивачу рахунок саме на оплату транспортних послуг по автоперевезенню вантажу за маршрутом м. Дніпропетровськ - м. Харків а/н МАН АЕ3501 АО, н.п. АЕ 6649 ХТ. (а.с.13-14)

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 року по справі №182/7207/14-п, (провадження № 3/0182/1475/2014) встановлено, що ОСОБА_3, 18 липня 2014 року о 09 годині 30 хвилин в м. Харків керуючи транспортним засобом, автомобілем НОМЕР_2, з напівпричепом та автомобілем MAНТ 32 д/з реєстраційний номер АЕ 3501 AO, рухаючись по вул. Гагаріна в районі будинку 127-А, не виконав вимог закону 3.18 Рух транспортного засобу висота, якого перевищує 3.5. метрів заборонено, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, автонавантажувачем "Linde", який перевозив, чим спричинив матеріальні збитки. Вина ОСОБА_3, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №715529 від 07.08.2014 року, схемою місця ДТП та фотознімками до неї, актом про перерву руху тролейбуса та письмовими поясненнями правопорушника.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 року по справі №182/7207/14-п, (провадження № 3/0182/1475/2014) визнано ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. (а.с.19)

Як встановлено матеріалами справи, рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року, встановлено наступні обставини:

29.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" та ТОВ «Стандарт» укладено договір №291012/4X73 на транспортно-експедиторське обслуговування у внутрішньому та міжнародному сполученні, відповідно до умов якого визначено порядок взаємовідносин, що виникають між сторонами при організації, здійсненні і розрахунках за транспортно-експедиторські послуги, що надаються експедитором замовнику, пов'язані з перевезенням вантажів у міжнародному та внутрішньому автомобільному сполученні (п.1.1.).

Згідно з п. 6.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань та умов виконання заявки на ТЕУ по даному договору сторони несуть відповідальність згідно з Конвенцією КДПГ, Конвенцією МДП, діючим законодавством України та положеннями даного договору.

Відповідно до п.6.11 договору сторони за цим договором передбачили, що за часткову або повну порчу та втрату вантажу під час перевезення, відповідальність несе перевізник, який безпосередньо здійснює доставку вантажу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/4501/14 від 19.10.2015 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт" - 54978,06 грн. вартості запчастин та ремонтних робіт, необхідних для приведення автонавантажувача у робочий стан; 400,00 грн. витрат на проведення дефектації пошкодженого автонавантажувача; 1827,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи платіжного доручення №8660 від 09.04.2015 року, позивач відшкодував суму 62 980,57 грн., з якої: 54978,06 грн. вартості запчастин та ремонтних робіт, необхідних для приведення автонавантажувача у робочий стан; 400,00 грн. витрат на проведення дефектації пошкодженого автонавантажувача; 1827,00 грн. витрат з оплати судового збору, 5720 грн. 51 коп. виконавчого збору та 55,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій. (а.с.15)

Звертаючись з позовом до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Групп" посилаючись на п. 7 заявки від 17.07.2014 р. відповідно до якої виконавець несе відповідальність за збереження (втрату, нестачу, пошкодження) вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу, вважає що понесені ним збитки в розмірі 62 980, 57 грн. повинні бути відшкодовані відповідачем, як перевізником/виконавцем заявки на перевезення №П-000017062Х8 від 17.07.2014 року.

Судом встановлено, що до заявленої суми позову - 62 980,57 грн. позивачем було включено, крім відшкодованих збитків, пов'язаних з пошкодженням вантажу, судовий збір - 1827 грн., витрати з оплати виконавчого збору - 5720 грн. 51 коп. та 55,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій, що не може бути відшкодовано перевізником, оскільки такі втрати позивача були спричинені недобровільним виконанням своїх обов'язків щодо відшкодування збитків ТОВ "Стандарт". Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає сума збитків в розмірі 55 378,06 грн.

У відповідності з вимогами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, яка визначає загальні способи відшкодування майнової шкоди, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Відсутність хоча б одного із вищезазначених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч.1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Аналогічне положення закріплено у ч.2 ст.4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", в якій зазначено, що експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статті 43 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МК ПРАЙМ" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Краснодонська, буд. 74, р/р 7473 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" (52071, Дніпропетровська обл., с.Дослідне, вул.Наукова, буд.1, ) в особі Харківської філії товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" (61000, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 41/2, оф. А-12, р/р 7213 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299 ) 55378 (п'ятдесят п'ять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 06 коп. та суму судового збору у розмірі 1070 грн. 97 коп., про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 04.03.2016 року

Суддя ОСОБА_4