ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"29" лютого 2016 р. Справа № 911/104/16

за позовом державного підприємства національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство", м. Кузнєцовськ Рівненської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Р" , м. Ірпінь,

про cтягнення 47933,09 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

позивача: не зявились;

відповідача: ОСОБА_1, уповноважена, довіреність б/н від 24.02.2016;

СУТЬ СПОРУ:

позивач державне підприємство національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" звернулось до господарського суду Київської області з позовом від 30.12.2015 № 45/0-2273 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Р" про стягнення 47 933,09 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що між ним (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки № НОМЕР_1 від 30.08.2012, відповідно до якого постачальник поставив товар на загальну суму 1219830,00 грн, вартість якого була повністю оплачена позивачем. Протоколом від 17.10.2013 про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил № 0405/20400/13 Рівненська митниця Міндоходів вилучила у позивача частину придбаного товару на загальну суму 681180,00 грн. на підставі статей 508, 511 Митного кодексу України.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2013 у справі № 569/19652/13-п встановлено вину директора TOB "Лідер-Р" ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що полягало у зберіганні та використанні товарів, ввезених на митну територію України поза митим контролем або з приховуванням від митного контролю. Позивачем з метою повернення товару від митниці було сплачено вартість митного оформлення та вартість зберігання товару митницею у загальній сумі 47933,09 грн. Відтак, позивач зазначає, що він зазнав збитків з вини відповідача, що була встановлена у судовому порядку, та просить стягнути вищезазначену суму як збитки з відповідача, як з особи, що допустила правопорушення, а відтак - має відповідати за завдані збитки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2016 порушено провадження у справі № 911/104/16 та призначено її до розгляду на 01.02.2016р.

В судове засідання 01.02.2016р. зявився представник позивача, який надав суду пояснення по суті позовних вимог та додаткові документи, витребувані судом. Ухвалою від 01.02.2016р. розгляд справи відкладено на 15.02.2016р. Ухвалою від 15.02.2016р. за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 29.02.2016р.

29.02.2016р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позову та зазначив, що постановою суду по адміністративній справі визначено особу, винну у порушенні митних правил громадянина ОСОБА_2, до якого застосовано адміністративне стягнення і на якого покладено витрати на зберігання на складі митниці вилучених товарів а відтак саме він як фізична особа є відповідальною за збитки особою, а не підприємство відповідач.

В судовому засіданні 29.02.2016р. представник відповідача надав свої пояснення. Представник позивача в судове засідання не зявився.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство", м. Кузнєцовськ Рівненської області (далі по тексту НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Складське господарство"), до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Р", м. Ірпінь (далі по тексту - ТОВ "Лідер-Р"), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

Встановив:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

30.08.2012 між НАЕК "Енергоатом" (покупець) в особі ВП «Атомкомплект» та ТОВ "Лідер-Р" (постачальник) було укладено договір поставки № НОМЕР_1, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого постачальник зобовязується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити запасні частини виробництва ТОВ «Інтерфарм», РФ, до трубопровідної арматури (продукція), для ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», а покупець зобовязується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію. Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни, і приналежність обладнання до систем важливих для безпеки СВБ, зазначені в специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Оплата поставленої партії продукції буде здійснена покупцем у 2013 році на підставі підписаних актів приймання-передачі поставленої продукції (п. 4.2. договору).

Поставка продукції згідно специфікацій здійснюється автотранспортом постачальника на умовах DDP склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», 34400, м. Кузнецовськ, Рівненська обл. (вантажоодержувач) згідно Інкотермс 2000. Постачальник не пізніше, ніж за три дні до відвантаження продукції, письмово повідомляє покупця про заплановану дату поставки продукції із зазначенням номенклатури і вартості партії продукції, що поставляється.

Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, який підтверджує виконання постачальником свого зобовязання щодо поставки продукції (п. 5.10 договору).

Відповідно до специфікації загальна вартість товару складає 1901010,00 грн.

Відповідно до накладної № 1 від 28.01.2013 та акту приймання-передачі ТМЦ № 041-25/8 постачальник передав, а покупець прийняв товар на загальну суму 1219830,00 грн., в тому числі сідла 960-300-1-1 (БРПК 960-300/350Э) кресл. 960-300-1-1 СБ в кількості двох штук на суму 681180,00 грн.

Постачальником було надано покупцю сертифікат СТ-1 № 2813466 про проходження товару, згідно якого по контракту № 35-12 від 10.12.2012, укладеному з ТОВ «Еверест», ТОВ «Лідер-Р» імпортував в Україну вказану вище продукцію.

Відповідно до платіжного доручення № 2807 від 08.05.2013 покупець оплатив постачальнику повну вартість товару у сумі 1219830,00 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, вбачається що покупець належним чином виконав свої зобовязання за договором поставки № НОМЕР_1 від 30.08.2012.

Рівненська митниця Міндоходів звернулась до позивача з листом № 01.1/1-57-07-2387 від 26.09.2013, в якому повідомила, що нею здійснюється провадження по справі відносно порушення митних правил від 24.09.2013 № 0405/20400/13, відносно ОСОБА_2, директора ТОВ «Лідер-Р» за ознаками ст. 484 Митного кодексу України по факту зберігання та використання товарів, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю. Також, вказаним листом митниця повідомила про необхідність надання документів, що стосуються товару, придбаного відповідно до накладної № 1 від 28.01.2013, а також видачі останнього.

24.09.2013 Рівненською митницею Міндоходів було складено протокол про порушення митних правил № 0405/20400/13 відносно ОСОБА_2

Протоколом від 17.10.2013 про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил № 0405/20400/13 Рівненська митниця Міндоходів вилучила у позивача сідла 960-300-1-1 (БРПК 960-300/350Э) кресл. 960-300-1-1 СБ в кількості двох штук на суму 681180,00 грн. на підставі статей 508, 511 Митного кодексу України.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2013 у справі № 569/19652/13-п встановлено, що ТОВ «Лідер-Р» на адресу Рівненського відділення ВП «Складське господарство» реалізувало товарно-матеріальні цінності «запчастини до трубопровідної арматури, країна виробник Російська Федерація» для проведення ремонтних робіт на енергоблоках на загальну суму 1 901 010,00 грн., зокрема, сідла (БРПК960-300/350Э) креслення 960-300-1-1 СБ, заводські № 47-12, 48-12,49-12, 50-12 марка матеріалу сталь Ст. 20, клас безпеки ЗН, категорія сейсмостійкості 2, в кількості 4 шт., вартістю 1362360,00 грн.;

В ході проведення працівниками Рівненської митниці Міндоходів перевірки встановлено ТОВ "Лідер-Р" знаходився на обліку, як суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності в Київській обласній митниці з 20.03.12 по 02.12.12, та зовнішньоекономічних операцій в митниці з наведеними вище товарно-матеріальними цінностями не здійснював.

Статтею 318 Митного кодексу України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ст. 74 Митного кодексу України, імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до п. 3 ст. 75 Митного кодексу України, для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Встановлено, що директор TOB "Лідер-Р" ОСОБА_2 зберігав та використовував товари, зокрема, сідла креслення 960-300-1-1 СБ, заводські № 47-12, 48-12,49-12, 50-12 в кількості 4 шт., ввезені на митну територію України поза митим контролем або з приховуванням від митного контролю.

Вказаною постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2013 у справі № 569/19652/13-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Суд у даній постанові встановив, що громадянин ОСОБА_2 на час скоєння правопорушення виконував трудові (службові) обов'язки директора ТОВ "Лідер-Р".

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 05.12.2013 Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2013 у справі № 569/19652/13-п залишено без змін, а відтак вона має преюдиційне значення для даної справи на підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. 20.06.2014р. Рівненським міським судом було винесено постанову у адміністративній справі № 569/19652/13-п, якою доповнено резолютивну частину постанови Рівненського міського суду від 01.11.2013р. абзацами щодо повернення власнику ДП «НАЕК «Енергоатом» вилученого товару та про покладення на ОСОБА_2П витрат на зберігання товару на складі Рівненської митниці.

Позивач звертався до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці про визнання протиправними дій з неповернення товару, що був вилучений згідно протоколу від 17.10.2013, та зобовязання повернути останній. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2014 у справі № 817/3213/14, що була залишена без змін в апеляційному та касаційному порядку, в задоволенні позову відмовлено.

Враховуючи вищенаведене, позивач звертався до відповідача з листами № 45/0-985 від 11.06.2015, № 45/0-1384 від 20.08.2015, в яких повідомив про неможливість користування придбаним товаром, у звязку із його вилученням митницею, та враховуючи встановлену у судому порядку вину директора відповідача, просив терміново провести розмитнення продукції, відшкодувати витрати органів доходів та зборів та сплатити відповідні митні платежі, або перерахувати відповідну суму на рахунок позивача. Фіскальні чеки, що свідчать про направлення вказаних листів, від 13.06.2015р. та від 20.08.2015р. залучені до матеріалів справи. Зазначені звернення залишені відповідачем без відповіді або задоволення.

Відтак, позивач звернувся з листом № 45/0-1684 від 08.10.2015р. до Рівненської митниці, в якому повідомив про готовність оплатити митні платежі та компенсувати витрати митних органів, як власник вилученого майна, за умови його повернення.

Відповідно до уніфікованих митних квитанцій МД-1 № 045431 від 20.10.2015, № 045433 від 30.10.2015 позивач сплатив вартість митного оформлення та вартість зберігання сідел 960-300-1-1 (БРПК 960-300/350Э) кресл. 960-300-1-1 СБ на загальну суму 47933,09 грн. Вказаний факт підтверджується платіжними дорученнями № 17 від 30.10.2015 на суму 2654,94 грн., № 2 від 19.10.2015 на суму 46500,00 грн. (1221,85 грн. сплачених згідно платіжного доручення № 2 від 19.10.2015 була повернута позивачу митницею згідно акту про звірення залишків сум коштів передоплати на відповідному рахунку Рівненської митниці № 7/2015/000138 від 18.11.2015). Відтак, позивачем було сплачено повну вартість митного оформлення та вартість зберігання товару у загальній сумі 47933,09 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 45/0-1855 від 04.11.2015, в якій просив відшкодувати йому суму понесених збитків у сумі 47933,09 грн. Факт надсилання претензії підтверджується фіскальним чеком від 04.11.2015р., що залучений до матеріалів справи. Суду не подано доказів того, що відповідач надав відповідь на претензію або задовольнив вимоги претензії.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 47933,09 грн.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, яка особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до пункту 4) частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до частини 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки кредитору, права або законні інтереси якого порушено.

Отже, виходячи з системного аналізу правових норм, збитки як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобовязання. Таким чином, необхідною умовою стягнення збитків є по-перше, наявність протиправного діяння (дії чи бездіяльності), наявність збитків (документально доведеного їх розміру) та наявність причинного звязку між збитками і їх розміром, що виникли у кредитора, та порушенням зобовязання, де збитки є наслідком, а невиконання зобовязання причиною. Заявляючи позовну вимогу про стягнення збитків, позивач має в будь-якому випадку доводити належними та допустимими доказами наведений вище повний склад цивільного правопорушення: 1)порушення цивільного права чи інтересу; 2) завдання збитків, 3) причинного звязку між порушенням права та збитками, 4) наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) повязана зі збитками.

Відповідно до п. 2 розяснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 з послідуючими змінами та доповненнями, за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (ст. 1166 Цивільного кодексу України). Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Договором поставки № НОМЕР_1 від 30.08.2012 було погоджено поставку на умовах DDP згідно Інкотермс 2000, тобто «Поставка зі сплатою мита». Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" термін DDP означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення. Термін DDP передбачає максимальний обсяг обов'язків продавця, відтак обовязок з розмитнення товарів, що поставляються, покладений сторонами на постачальника ТОВ «Лідер-К». Крім того, згідно розділу 3 Договору поставки сторони погодили, що в ціну продукції включені витрати, пов'язані з виготовленням, проведенням технічної прийомки у відповідності до даного виду продукції, упаковкою, маркуванням і доставкою Вантажоодержувачу - позивачу.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.11.2013р. у справі № 569/19652/13-п встановлено вину директора TOB "Лідер-Р" ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що полягало у зберіганні та використанні товарів, ввезених на митну територію України поза митим контролем або з приховуванням від митного контролю.

За таких обставин, суд погоджується, що сплачені позивачем кошти за митне оформлення та зберігання товару на складі Рівненської митниці, є реальними збитками позивача, який зробив ці витрати з метою відновлення свого порушеного права на отримання придбаного у відповідача та оплаченого товару.

Отже, оскільки обовязок з розмитнення товарів був покладений на постачальника, останній вказаного обовязку не виконав, що призвело до вилучення товару після його продажу від власника (покупця), позивач поніс витрати з оплати вартості митного оформлення та вартості зберігання товару митницею на загальну суму 47933,09 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Водночас, оскільки вказані витрати були понесені позивачем у звязку із неналежним виконанням відповідачем ТОВ «Лідер-Р» як постачальника за договором поставки від 30.08.2012р. № НОМЕР_1 своїх зобовязань, то позивач має право на відшкодування, завданих йому збитків.

Так, вину ОСОБА_2 встановлено у судовому порядку, а оскільки при вченні вищезазначеного правопорушення він діяв як працівник відповідача в інтересах підприємства, то особою відповідальною за завдані збитки є саме відповідач - ТОВ "Лідер-Р".

Заперечення відповідача, щодо того, що особою відповідальною за завдані збитки є ОСОБА_2 як фізична особа, судом відхиляються, оскільки ст. 1172 Цивільного кодексу України прямо передбачено обовязок юридичної особи відшкодовувати збитки, завдані її працівником під час здійснення ним своїх трудових (службових) повноважень.

Суд звертє увагу на те, що товар, відносно якого судом встановлено порушення ОСОБА_2 митних правил, не пристосований для його особистого, сімейного, домашьного використання, а був предметом поставки за договором від 30.08.2012р. № НОМЕР_1, укладеним між юридичними особами позивачем та відповідачем ТОВ "Лідер-Р", який на умовах DDP прийняв на себе всі ризики, пов'язані з митним оформленням та доставкою товару на склад вантажоодержувача.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 47933,09 грн. збитків обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, а відтак такою, що підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідачу, як на сторону, з вини якої виник спір.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Р" (08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, буд. 141-П, ідентифікаційний код 37851154) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, код 36217282)

47933,09 грн. (сорок сім тисяч девятсот тридцять три гривні девять копійок) збитків

1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 04.03.2016р.

Суддя О.В. Конюх