РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016Справа №904/522/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення
до про Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» стягнення 74 527 грн. 10 коп.
Представники:

від Позивача: Гамрецький Є.О. (представник за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 74 527 грн. 10 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.12.2014 року між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (Замовник) було укладено Договір №6/15, предметом якого є надання Виконавцем телекомунікаційних послуг Замовнику з експлуатаційно - технічного обслуговування обладнання. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він надав послуги у серпні 2015 р. - листопаді 2015 р. на загальну суму 66 271 грн. 00 коп., проте Відповідачем не була здійснена оплата за вказаним Договором у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» перед Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення складає 66 271 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору Позивач просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» пеню в розмірі 8 256 грн. 10 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2016 року матеріали справи №904/522/16 надіслано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 904/522/16 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.02.2016 року порушено провадження у справі № 904/522/16, судове засідання призначено на 17.02.2016 року.

17.02.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 09.02.2016 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про відсутність аналогічного спору на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 09.02.2016 року. Представник позивача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 09.02.2016 року виконав не в повному обсязі.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати докази на підтвердження направлення Акту прийому-передачі наданих послуг та рахунків на адресу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на виконання умов п. 5.2. Договору №6/15 від 01.12.2014 року.

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 66 271,00 грн. за Договором №6/15 від 01.12.2014 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.02.2016 року відкладено розгляд справи на 02.03.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

29.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

01.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив суд залишити позовну заяву без розгляду, оскільки на позовній заяві міститься факсимільний підпис.

02.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

В судовому засіданні 02 березня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник Відповідача не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу рекомендованого повідомлення про вручення 24.02.2016 р. уповноваженій особі підприємства Відповідача ухвали суду від 17.02.2016 р.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом розглянуто та відхилено клопотання Відповідача про залишення без розгляду позовної заяви, оскільки на позовній заяві міститься факсимільний підпис, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;

5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;

6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Наявність на позовній заяві факсимільного підпису означає, що вона не підписана особою, яка має право її підписувати, і підлягає поверненню. Такі ж наслідки настають, коли в позовній заяві відсутні відомості про прізвище та посаду керівника юридичної особи або до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (частини третя-шоста статті 28 ГПК), і на ці документи немає посилання в заяві. (п.3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення підписана директором Даниловим К.Ф., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і скріплена печаткою підприємства Позивача, а тому при вирішенні питання про порушення провадження у справі у Суду були відсутні підстави для повернення вказаної позовної заяви на підставі ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що Позивач та Відповідач були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача та Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 02 березня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.12.2014 року між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (Замовник) було укладено Договір №6/15, предметом якого є надання Виконавцем телекомунікаційних послуг Замовнику з експлуатаційно - технічного обслуговування обладнання.

Відповідно до п.5.1 Договору розгляд підсумків виконання наданих телекомунікаційних послуг проводиться щомісячно.

Згідно з п. 5.2 Договору Виконавець щомісячно складає Акт прийому - передачі наданих послуг і направляє рахунок і Акт Замовнику факсимільним зв'язком (на телефон №) або електронною поштою з подальшим відправленням рахунку і Акту рекомендованим листом з повідомленням поштою на адресою 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, 7/А. Сторони дійшли згоди, що дата відправлення рахунку і акту факсимільним зв'язком або електронною поштою є датою їх отримання.

Замовник у триденний строк після отримання рахунку і Акту факсимільним зв'язком або електронною поштою, розглядає їх, і у випадку відсутності зауважень або заперечень, сплачує рахунок. За наявністю зауважень або заперечень до рахунку або Акту Замовник протягом 3 днів після їх отримання, складає протокол зауважень та/або заперечень і направляє його Виконавцю для врегулювання розбіжностей, що виникли. (п.5.3 Договору)

Відповідно до п.5.4 Договору у разі неотримання Виконавцем протоколу зауважень та/або заперечень від замовника в зазначений п.5.3 строк - сума, зазначена в Акті прийняття наданих послуг, вважається узгодженою Сторонами.

Згідно з п.5.6 Договору після отримання Замовником оригіналу Акту прийому - передачі наданих послуг, Замовник у триденний термін підписує його, скріплює печаткою і один екземпляр повертає Виконавцю.

У п.5.8 Договору визначено, що оплата перераховується Замовником Виконавцю щомісячно не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату рахунку Виконавця, у строки, передбачені п.5.9 Договору, Замовник сплачує пеню, яка обчислюється від суми заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Цей Договір діє 01.01.2015 року до 31.12.2015 року включно, а в частині виникнення фінансових зобов»язань по договору - до їх повного виконання. (п.10.1 Договору)

Додатком №1 до Договору №6/15 від 01.12.2014 року Сторони узгодили договірну ціну за січень 2015 р. в розмірі 11 700 грн. 00 коп. Вартість послуг коригується щомісячно відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції, шляхом коригування вартості послуг за попередній місяць на офіційний індекс інфляцій попереднього місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №6/15 від 01.12.2014 року Позивачем були надані телекомунікаційні послуги з експлуатаційно - технічного обслуговування обладнання, а Відповідачем в свою чергу прийняті надані послуги, що підтверджується Актами виконання робіт (надання послуг) №609 від 31.08.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №689 від 30.09.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №769 від 09.10.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., №852 від 30.11.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., а загалом на суму в розмірі 66 608 грн. 26 коп., проте сплачено лише частково на суму в розмірі 337 грн. 26 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, на виконання умов Договору №6/15 від 01.12.2014 року Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки на оплату №772 від 10.08.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №851 від 09.09.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №958 від 09.10.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., №1064 від 10.11.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., які були направлені на адресу Відповідача, що підтверджується поверненням на адресу Позивача рекомендованих повідомлень про вручення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем не була здійснена оплата за вказаним Договором у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» перед Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення складає 66 271 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору Позивач просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» пеню в розмірі 8 256 грн. 10 коп.

25.12.2015 року Позивачем за вих. №627/07 була надіслана претензія Відповідачу з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 66 271 грн. 00 коп., що підтверджується реєстром №190 на відправлення, яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №6/15 від 01.12.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №6/15 від 01.12.2014 року Позивачем були надані телекомунікаційні послуги з експлуатаційно - технічного обслуговування обладнання, а Відповідачем в свою чергу прийняті надані послуги, що підтверджується Актами виконання робіт (надання послуг) №609 від 31.08.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №689 від 30.09.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №769 від 09.10.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., №852 від 30.11.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., а загалом на суму в розмірі 66 608 грн. 26 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте сплачено лише частково на суму в розмірі 337 грн. 26 коп., що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, на виконання умов Договору №6/15 від 01.12.2014 року Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки на оплату №772 від 10.08.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №851 від 09.09.2015 р. на суму 16 462 грн. 74 коп., №958 від 09.10.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., №1064 від 10.11.2015 р. на суму 16 841 грн. 39 коп., які були направлені на адресу Відповідача, що підтверджується поверненням на адресу Позивача рекомендованих повідомлень про вручення.

Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» перед Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за Договором №6/15 від 01.12.2014 року становить 66 271 грн. 00 коп.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за Договором №6/15 від 01.12.2014 року за надані й прийняті послуги в розмірі 66 271 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату за надані й прийняті послуги в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 66 271 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 06.09.2015 р. по 31.01.2016 р. у розмірі 8 256 грн. 10 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату рахунку Виконавця, у строки, передбачені п.5.9 Договору, Замовник сплачує пеню, яка обчислюється від суми заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання за загальний період прострочки з 06.09.2015 року по 31.01.2016 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача. Так, при здійсненні розрахунку пені Позивач не врахував, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, а також те, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

За таких підстав, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня в розмірі 8 153 грн. 05 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 08.09.2015 року по 31.01.2016 року.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення підлягає стягненню заборгованість у розмірі 66 271 грн. 00 коп. та пеня в розмірі 8 153 грн. 05 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м.Київ, РУСАНІВСЬКИЙ БУЛЬВАР, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 22599262) на користь Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м.Київ, ВУЛИЦЯ ДОРОГОЖИЦЬКА, будинок 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 01190043) в особі Дніпропетровської філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (49010, м. Дніпропетровськ, вул. Телевізійна, 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 34965381) заборгованість у розмірі 66 271 (шістдесят шість тисяч двісті сімдесят одна) грн. 00 коп., пеню у розмірі 8 153 (вісім тисяч сто п'ятдесят три) грн. 05 (п'ять) коп. та судовий збір у розмірі 1 376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 09 (дев'ять) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 03 березня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин