РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/32827/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Гандікап"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль"
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаЛандишева С.М. (представник за довіреністю від 17.02.2016)
від відповідачаМаксимченко І.В. (представник за довіреністю від 23.12.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гандікап" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" про зобов'язання вчинити дії, а саме, змінити умови договору фінансового лізингу № LC8760-06/13 від 05.06.2013, визнати такими, що втратили чинність, додатки № 1 до договору фінансового лізингу, визнати укладеним додаток № 1 (нова редакція від 25.06.2013).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/32827/15 та призначено розгляд справи на 09.02.2016.

Ухвалою від 09.02.2016 судом відкладено розгляд справи на 23.02.2016.

18.02.2016 позивачем подано до суду додаткові документи по справі.

23.02.2016 позивачем подано до суду додаткові пояснення.

В судове засідання 23.02.2016 з'явилися представники сторін.

В ході судового засідання представник позивача обґрунтував підстави позовних вимог, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.06.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гандікап" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № LC8760-06/13 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначається у специфікації (додаток №2 до цього договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.8 Договору на підставі ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України сторони погодили додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначити зобов'язання в грошовому еквіваленті іноземній валюті - Євро (надалі - грошовий еквівалент іноземної валюти).

Зобов'язання за цим Договором попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню в порядку, визначеному окремими положенням договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість предмета лізингу на момент підписання цього договору становить 884 244,84 грн і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі-продажу, до вказаних витрат відносяться наступні (включаючи, але не обмежуючись):

2.2.1. Сплачені лізингодавцем продавцю грошові кошти за придбання предмета лізингу;

2.2.2. Нараховані та/або сплачені лізингодавцем податки, збори та інші обов'язкові платежі при митному оформленні та оформленні права власності;

2.2.3. Вартість послуг з митного оформлення предмета лізингу, його транспортування, зберігання, страхування, реєстрацію;

2.2.4. Інші витрати, понесені лізингодавцем у зв'язку з придбанням та митним оформленням предмета лізингу.

Згідно з п. 2.2. Договору всі витрати лізингодавця на придбання предмета лізингу та оформлення права власності включаються до остаточної вартості предмета лізингу або відшкодовуються лізингоодержувачем лізингодавцю на підставі рахунку, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.3. Договору остаточна вартість предмета лізингу розраховується в грошовому еквіваленті іноземної валюти наступним чином:

а) якщо витрати понесені лізингодавцем у гривні: Сума витрат у валюті платежу/курс купівлі;

б) якщо витрати понесені в іноземній валюті (валюта платежу): Сума витрат у валюті платежу*Курс продажу1/ Курс купівлі.

Перерахунок остаточної вартості предмета лізингу, визначеної за правилами п. 2.2 та 2.3 Договору, в гривню здійснюється за формулою: Грошовий еквівалент вартості предмета лізингу в іноземній валюті*Курс продажу. (п. 2.4 Договору).

За приписами ч. 2.6 Договору викупна вартість предмета лізингу у грошовому еквіваленті іноземної валюти становить 1,00% від остаточної вартості предмета лізингу, визначеної за правилами п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.

Розмір викупної вартості предмета лізингу у гривні визначається за курсом продажу плюс комісія АТ "Райффайзен Лізинг Аваль" з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодаця за адресою в мережі інтернет: http"://www.rla.com.ua) та підлягає сплаті лізингоодержувачем на умовах та в порядку, визначеному розділом 9 Загальних умов (Додаток 4 до цього Договору).

27.06.2013 лізингоодержувачем було сплачено на користь лізингодавця 265 273,45 грн авансу для придбання предмета лізингу.

05.06.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Івеко Україна" (продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (покупець або лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гандікап" (лізингоодержувач) укладено договір купівлі-продажу № Р8760, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, покупець прийняти та оплатити транспортний засіб згідно Додатку №1 (Специфікації), що є невід'ємною частиною цього Договору.

У специфікації до договору визначено таранспортний засіб - магістральний сідловий тягач Iveco Stralis AS 440S46 T/P RR HI WAY ECO E5, 2013 р.в.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору купівлі-продажу загальна вартість транспортного засобу становить грошовий еквівалент 84 500,00 Євро, шо за курсом Національного банку України на дату підписання договору становить 736 870,70 грн, ПДВ 20% у розмірі 147 374,14 грн, всього 884 244,84 грн.

За актом приймання-передачі предмета лізингу від 02.07.2013 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації, а саме: магістральний сідловий тягач Iveco Stralis AS 440S46 T/P RR HI WAY ECO E5, 2013 р.в.

За твердженнями позивача, у лютому 2015 року з листа ТОВ "Івеко Україна" він з'ясував, що на виконання умов Договору відповідач поніс витрати виключно в національній валюті - гривні у розмірі 879 652,00 грн, тобто, вартість предмета лізингу чітко визначена у гривнях, витрати щодо виконання умов Договору також здійснені виключно в гривнях, позивач сплачував лізингові платежі у гривнях. При цьому, на момент укладення договору у позивача не було жодних сумнівів в тому, що витрати на придбання предмета лізингу відповідачем буде здійснено в Євро. Якби позивач під час укладення Договору міг передбачити, що відповідач не буде нести жодних витрат на виконання Договору в іноземній валюті, а також те, що плата за користування предметом лізингу значно перевищуватиме його вартість, у жодному разі позивач на ті умови, що вказані у Договорі, не погодився б.

Посилаючись на істотну зміну обставин, а також відсутність відповіді відповідача на пропозицію про зміну умов Договору, позивач просить суд у порядку ст. 652 ЦК України:

1. Змінити умови договору фінансового лізингу № LC8760-06/13 від 05.06.2013, а саме:

1. Пункт 1.8. Розділу 1 «Предмет Договору» виключити. У зв'язку з цим пункт 1.9. Розділу 1 «Предмет Договору» вважати пунктом 1.8. Розділу 1 «Предмет Договору».

2. Пункти 2.3., 2.4. Розділу 2 «Вартість Предмета лізингу, викупна вартість та порядок їх розрахунку» виключити. У зв'язку з цим пункти 2.5., 2.6. вважати відповідно пунктами 2.3., 2.4.

3. Пункт 2.5. Розділу 2 «Вартість Предмета лізингу, викупна вартість та порядок їх розрахунку» викласти в наступній редакції:

« 2.3. Остаточна вартість Предмета лізингу не може бути менше вартості його придбання за Договором купівлі - продажу. У разі якщо така вартість буде меншою за вартістю придбання vuema лізингу за бухгалтерськими даними Лізингодавця, остаточною вартістю вважається вартість за даними бухгалтерського обліку Лізингодавця.».

4. Пункт 2.6. Розділу 2 «Вартість Предмета лізингу, викупна вартість та порядок їх розрахунку викласти в наступній редакції:

« 2.4. Викупна вартість Предмета лізингу становить 1,00% від остаточної вартості Предмета лізингу.».

5. Пункт 4.2. Розділу 4 «Вартість фінансування та поточні лізингові платежі» викласти наступній редакції:

« 4.2. Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання Предмету лізингу у період до виникнення заборгованості Лізингоодержувача перед Лізингодавцем, визначеної за правилами цього Договору, до настання першого періоду лізингу за ставкою EURIBOR ЗМ плюс 11,00% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1. цього Договору.».

6. Пункт 4.4. Розділу 4 «Вартість фінансування та поточні лізингові платежі» викласти наступній редакції:

« 4.4. Розмір Комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2. цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору).».

7. Пункт 9.3. Розділу 9 «Інші умови» викласти в наступній редакції:

« 9.3. Цей Договір становить повну домовленість між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем та має перевагу над усіма попередніми домовленостями, письмовими або усними стосовно предмету цього Договору. Будь-які зміни та доповнення до цього Договору повинні бути виконані в письмовій формі та підписані обома Сторонами.».

2. Визнати такими, що втратили чинність додаток № 1 до договору фінансового лізингу № LC8760-06/13 від 05.06.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гандікап», «Графік розрахунку заборгованості (Форма)» та додаток № 1 до договору фінансового лізингу № LC8760-06/13 від 05.06.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гандікап», «Графік розрахунку заборгованості».

3. Визнати укладеним додаток № 1 до договору фінансового лізингу № LC8760-06/13 від 05.06.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гандікап», «Графік розрахунку заборгованості (нова редакція від 25.06.2015)».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Положеннями ст. 292 ГК України встановлено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Аналогічне положення сторонами визначено було в п. 9.3 Договору, відповідно до якого цей Договір становить повну домовленість між лізингодавцем та лізингоодержувачем та має перевагу над усіма попередніми домовленостями, письмовими або усними стосовно предмету цього Договору. Будь-які зміни та доповнення до цього Договору повинні бути виконані в письмовій формі та підписані обома Сторонами, за винятком зміни лізингодавцем графіка у визначеному цим Договором та додатками до цього порядку.

Вивчивши доводи позивача на предмет істотної зміни обставин, з якими законодавство пов'язує можливість внесення змін до договору у судовому порядку, суд зазначає таке.

Уклавши Договір, сторони визначили права і обов'язки на підставі вільного волевиявлення, відповідно до указаних норм чинного законодавства. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Так, твердження позивача про необізнаність стосовно того, що витрати на придбання предмета лізингу відповідачем не буде здійснено в Євро, спростовуються його вільним волевиявленням під час укладання Договору та змістом його пунктів 1.8, 2.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.3.

Відповідно до приписів ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, оскільки Договір було укладено відповідно до вимог чинного законодавства, то іншого порядку здійснення розрахунку, аніж в гривнях, що вимагається Цивільним кодексом України, передбачено договором бути не могло.

Отже, зі змісту пунктів 1.8, 2.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.3. Договору та норм чинного законодавства вбачається, що відповідачем цілком правомірно було понесено витрати за придбання предмета лізингу в гривнях.

Тож, висновки позивача про те, що предмет лізингу буде придбаний відповідачем в Євро, є його власним тлумаченням умов Договору, що не відповідає його дійсному змісту, тому відповідальність за некоректне сприйняття обставин при укладенні Договору лежить тільки на позивачеві.

Позивач стверджує, що під час укладення Договору не міг передбачити, що за користування предметом лізингу необхідно буде сплачувати суму, яка є більшою в два рази від щомісячної плати за його викуп.

Натомість, розділом 4 Договору «Вартість фінансування та поточні лізингові платежі» детально описано розміри та порядок розрахунку та сплати лізингових платежів, а в додатку № 1 до Договору наведено графік розрахунку заборгованості із зазначенням конкретних сум та методики розрахунку лізингових платежів. Більше того, з огляду на п. 9.3 Договору, зміни лізингодавцем Графіка не потребують підписання обома сторонами.

Разом з тим, суд звертає увагу, що сторони при укладенні Договору передбачили форс-мажорні обставини, наявність яких є підставою для звільнення сторін від відповідальності у разі затримки виконання чи невиконання обов'язків за Договором.

Також позивачем не надано доказів, що виконання договору на існуючих умовах, зокрема щодо сплати лізингових платежів, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач, відповідно до положень договору фінансового лізингу отримав предмет лізингу та використовував його у своїй підприємницькій діяльності.

Отже, з огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що твердження позивача про істотну зміну обставин в ході виконання Договору не відповідають дійсності та є ним самостійно надуманими.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає заявлений позов необґрунтованим, тому підстави для внесення будь-яких змін в редакцію спірного договору з додатками відсутні, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 03.03.2016