ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.16р. Справа № 904/184/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Комплексної безпеки "КАСКАД", м.Нікополь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПТАХОФАБРИКА "КРИЛА ТАВРІЇ", с.Південне, Дніпропетровська обл.

про стягнення 103 020,31 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Шевцова В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № б/н від 19.03.15р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю № б/н від 25.12.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 15.01.16р. порушено провадження у справі № 904/184/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Комплексної безпеки "КАСКАД" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПТАХОФАБРИКА "КРИЛА ТАВРІЇ" (далі - відповідач) про стягнення 103 020,31 грн. Справу призначено до розгляду на 16.02.16р.

Ухвалою господарського суду від 16.02.16р. відкладено розгляд справи на 01.03.16р.

Ухвалою господарського суду від 01.03.16р. відкладено судове засідання на 09.03.16р.

09.03.16р. повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав частково на суму боргу у розмірі 11 188,00 грн., 3% річних у розмірі 393,57 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 638,75 грн., а в решті позовних вимог просив суд відмовити. Крім того, повноважний представник відповідача надав для долучення до матеріалів справи докази направлення на адресу позивача копію листа № 125 від 30.07.14р.

У судовому засіданні 09.03.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.14р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з фізичної охорони об'єктів № 03/14-СБ (далі - Договір), відповідно до умов п. 2.1. якого відповідач доручає, а позивач зобов'язується виконувати комплекс заходів власними штатними силами (охоронниками) та іншими засобами, передбаченими чинним законодавством України, з метою фізичної охорони об'єктів та, збереження майна відповідача, що знаходиться на об'єктах, в період часу та на умовах, визначених цим Договором (надалі - послуги).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що об'єктом охорони є: Птахофабрика відповідача, розташована за юридичною адресою: 53265, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Південне, вул. Шевченка, буд. 17, - згідно затвердженої Дислокації постів (додаток № 1 до Договору, який є невід'ємною частиною даного Договору).

У п. 3.2. Договору зазначено про те, що час здійснення послуг визначається, згідно Протоколу згоди про вартість послуг (Додаток № 2 до цього Договору).

За приписами п. 3.3. Договору, система охорони об'єктів та розташування постів визначається позивачем і узгоджується із відповідачем та відображається у Дислокації (Додаток № 1).

Відповідно до п. 4.1. Договору відповідач зобов'язаний:

- створювати належні умови для забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей та сприяти позивачу при виконанні ним своїх завдань, а також в удосконаленні організації охорони об'єктів та зміцненні пропускного та внутрішньооб'єктового режимів (п. 4.1.1.);

- при виявленні порушень цілісності приміщень (дверей, вікон, замків, стін), що включені до Дислокації (додаток № 1) об'єктів, негайно повідомити позивача (п. 4.1.2.);

- залучати уповноважених представників позивача до роботи в комісії по зняттю залишків та визначення суми збитку, заподіяного майну відповідача внаслідок неналежного виконання (невиконання) позивачем зобов'язань за цим Договором (п. 4.1.3.);

- повідомляти позивача про всі недоліки та порушення умов цього договору (п. 4.1.7.);

- своєчасно сплачувати послуги позивача (п. 4.1.8.).

Позивач зобов'язаний надати відповідачу послуги на умовах передбачених цим Договором (п.4.2.1. Договору).

Як зазначено у п. 4.2.9. Договору позивач зобов'язаний протягом 10 календарних днів після надання відповідачем позивачу наступних документів відшкодувати відповідачу збитки, завдані внаслідок невиконання/неналежного виконання договору:

лист (звернення) відповідача;

довідка про балансову належність товарно-матеріальних цінностей;

розрахунок розміру нанесеного збитку;

акт інвентаризації зняття залишків товарно-матеріальних цінностей та майновому збитку;

акт про виявлення порушень цілісності об'єктів.

Позивач має право: брати участь у роботі комісій у складі з уповноважених представників сторін при обстеженні об'єктів з метою встановлення вини позивача, а також розмірів майнових збитків, спричинених через неналежне виконання позивачем зобов'язань за цим Договором (п. 5.1.3. Договору); за необхідністю залучати для виконання своїх зобов'язань за цим Договором додаткові сили та засоби третіх осіб, беручи на себе відповідальність за їх дії (п. 5.1.5. Договору).

Відповідач має право вимагати від позивача належного виконання його працівниками службових обов'язків по охороні об'єктів (п. 5.2.1. Договору).

За приписами п. 5.3. Договору, сторони мають право:

- контролювати виконання одна одною умов Договору (п. 5.3.1);

- розірвати Договір із додержанням умов розділу 10 цього Договору (п. 5.3.2.).

У п. 6.1. Договору зазначено про те, що вартість послуг охорони об'єктів за цим Договором визначається згідно Протоколу згоди про вартість послуг (Додаток № 2), що є невід'ємною частиною даного договору та підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно з п. 6.2. Договору, розрахунок відповідача з позивачем здійснюється щомісячно в національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача на підставі відповідного рахунку на сплату до 15-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, що сплачується.

Датою сплати послуг вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку відповідача (п. 6.3. Договору).

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що по закінченню кожного календарного місяця, а також впродовж строку дії цього Договору сторонами підписується відповідні ОСОБА_3 про надання послуг, до яких позивачем додаються копії табелів обліку фактично відпрацьованого часу працівниками позивача.

Обов'язок по складанню ОСОБА_3 про надання послуг за Договором покладається на позивача (п.7.2. Договору).

Як зазначено у п. 9.1. Договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Пунктом 9.2. Договору передбачена відповідальність позивача:

- позивач несе майнову відповідальність за збитки, спричинену сторонніми особами майну відповідача, внаслідок неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за цім Договором (п.9.2.1.);

- відповідальність позивача за завдану відповідачу майнову шкоду регулюється відповідним статтями гл.82 Цивільного кодексу України та настає за умов наявності вини позивача (п. 9.2.2.);

- майнова відповідальність позивача за збитки відповідача з вини першого відповідно до абз.1 ч.3 ст.22 Цивільного кодексу України та п. 5 ст. 225 Господарського Кодексу України настає у повному обсязі (п. 9.2.3.);

- при наявності письмової заяви відповідача про заподіяні збитки, уповноважені представники позивача, зобов'язані брати участь в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей та у визначенні розміру цих збитків, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути проведене терміново по прибутті представників сторін на місце події (п. 9.2.5.);

- розмір збитків має бути підтверджений відповідними документами і розрахунками вартості вкрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, складених відповідачем (п.9.2.6);

- у разі неналежного виконання позивачем зобов'язань, встановлених та передбачених пунктом 4.2. цього Договору, останній сплачує відповідачу штраф в розмірі 10% від вартості договору в місяць, та відшкодовує збитки у відповідності до умов договору, а також, впродовж терміну, передбаченого цим Договором, зобов'язаний за свій рахунок усунути виявлені недоліки (п. 9.2.8.);

- претензії по відшкодуванню збитків подаються відповідачем і розглядаються позивачем згідної з чинним законодавством України (п. 9.2.9.).

Пунктом 9.3. Договору передбачені умови звільнення позивача від відповідальності :

- позивач звільняється від відповідальності за заподіяні відповідачу збитки при відсутності вини першого в їх спричиненні (п. 9.3.1);

- позивач не несе відповідальності за крадіжку, а також розкрадання, здійснені шляхом грабежу або розбою, товарно-матеріальних цінностей, якщо або судом буде встановлено, що вони допущені з вини відповідача (п. 9.3.2.);

- позивач не несе відповідальності якщо документально не підтверджені факти порушень працівниками позивача правил внутрішнього трудового розпорядку та вимог охорони праці і пожежної безпеки. (п. 9.3.3.).

Положеннями п. 11.1. Договору передбачено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.06.15р.

Договір може бути достроково розірваний за умови взаємної згоди сторін (п. 11.2. Договору).

За приписами п. 11.3. Договору, Договір може бути достроково розірваний в односторонньому порядку з обов'язковим повідомленням стороною - ініціатором іншу сторону про такий намір не пізніше, ніж за 3 (три) календарних дні до дати розірвання, у випадках прямо передбачених чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до Дислокації постів (Додаток № 1 до Договору) охорону забезпечують 4 охоронця за добу, які цілодобово забезпечують контроль за зовнішньою прилеглою територією.

Протоколом згоди про вартість послуг (Додаток № 2 до Договору) сторони узгодили, що вартість наданих позивачем послуг з фізичної охорони об'єктів відповідача складає 1 152,00 грн. за добу охорони чотирма охоронцями з урахуванням ПДВ на весь період дії Договору.

Додатковою угодою № 1 до Договору сторони дійшли згоди викласти п. 11.1. Договору в наступній редакції: "п. 11.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 9:00 год. до 16.09.14р. включно".

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору останній надав відповідачеві послуг в повному обсязі - з 04.07.14р. по 16.09.14р. включно.

На підтвердження факту надання охоронних послуг, за період з 04.07.14р. по 31.07.14р., сторони підписали акт надання послуг № 8 від 31.07.14р. на суму 28 188,00 грн. Однак, відповідач за отримані послуги розрахувався частково у розмірі 17 000,00 грн., а саме:

- 22.08.14р. у сумі 3 000,00 грн.,

- 28.08.14р. у сумі 10 000,00 грн.,

- 07.11.14р. у сумі 2 000,00 грн.,

- 11.11.14р. у сумі 2 000,00 грн., що підтверджується звітами про дебетові та кредитні операції по рахунку №3841 за період з 22.08.14р. по 11.11.14р., копія яких додаються до позовної заяви. Таким чином, заборгованість за актом № 8 від 31.07.14р. на сьогоднішній день становить - 11188,00 грн.

Для розрахунку відповідача з позивачем за надані охоронні послуги в період з 01.08.14р. по 16.09.14р., позивачем було складено акт надання послуг № 10 від 31.08.14р. та рахунок на оплату №10 від 31.08.14р. на суму 35 712,00 грн., акт надання послуг № 11 від 16.09.14р. та рахунок на оплату №11 від 16.09.14р. на суму 17 604,00 грн., які разом з актом звірення взаємних розрахунків за період 04.07.14р. - 16.09.14р. та листом з вих. № 110/1 від 01.10.14р. були надіслані відповідачу 07.10.14р. рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення та отримані відповідачем 24.10.14р., що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення № 086.

20.11.14р. позивачем рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення було повторно надіслано на адресу відповідача акт звірки взаємних розрахунків за період 04.07.14р.- 16.09.14р. з листом з вих. № 2511/1 від 25.11.14р. Вказані документи відповідач отримав 08.12.14р., що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення № 649. Позивач звертає увагу суду на той факт, що відповідачем зазначені акти надання послуг № 10 та № 11 не були підписані та не були повернуті позивачеві незважаючи на те, що відповідач їх отримав. Таким чином, заборгованість за актом № 10 та № 11 на сьогоднішній день становить - 53 316,00 грн.

Враховуючи зазначене, заборгованість відповідача перед позивачем за надані охоронні послуги складає 64 504,00 грн.

За неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо своєчасного та повного розрахунку за надані послуги, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахувано інфляційні втрати у розмірі 36 036,43 грн. та 3% річних у розмірі 2 479,88 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані охоронні послуги у розмірі 64 504,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 36 036,43 грн., 3% річних у розмірі 2 479,88 грн., а всього 103 020,31 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково на суму боргу у розмірі 11 188,00 грн., 3% річних у розмірі 393,57 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 638,75 грн., а в решті позовних вимог просив суд відмовити, виходячи з наступного.

Як зазначає відповідач, не повний розрахунок пояснюється тим, що в липні 2014 року за результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей відповідачем було виявлено недостачу птиці: 20.07.14р. на суму 3 681,86 грн., 22.07.14р. на суму 8 045,03 грн., 29.07.14р. на суму 1903,12грн., що підтверджується складеними розписками до методичних рекомендацій з інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, розрахунків та незавершеного виробництва сільськогосподарських підприємств. Різниця між сумою послуг та сумою сплачених коштів була притримана відповідачем до моменту з'ясування причин недостачі.

У зв'язку з тим, що позивач виявив себе не добропорядною стороною, постійно ухилявся від вирішення спірних питань шляхом переговорів та виконання обов'язків з охорони об'єкту, відповідачем у період з 01.08.14р. по 31.12.14р. власними силами здійснювалась охорона об'єкту, що підтверджується наказом відповідача про суміщення посад № 74 від 01.08.14р. та наказом про скасування суміщення посад № б/н від 31.12.14р. Отже, як зазначає відповідач, в період з 01.08.14р. по 16.09.14р., позивачем послуги відповідачу не надавались.

Крім того, відповідно до п.п. 5.2.2, 5.3.1. Договору відповідач має право самостійно призначати довірених осіб для участі в комісії по обстеженню об'єктів, контролювати виконання умов Договору. Так, наказом відповідача № 51 від 31.07.14р. було створено комісію, яка у період з 01.08.14р. по 16.09.14р. щоденно фіксувала факт не виходу охоронців позивача на об'єкт відповідача шляхом складання актів.

Відповідач вважає, що табелі обліку використання робочого часу складені позивачем нібито на підтвердження надання послуг у серпні, вересні 2014р., не доводять їх надання позивачем. З приводу актів надання послуг за серпень 2014р. № 10 від 31.08.14р. та за вересень 2014р. № 11 від 16.09.14р., то відповідач відмовився їх підписувати та приймати послуги, які не надавались, однак їх не отримував, як і рахунків - фактур, табелів обліку фактично відпрацьованого часу, вказаних в позові, що підтверджується роздруківкою інформації з сервісу Українського Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Отже, з наведених підстав відповідач не мав можливості направити позивачу обґрунтовану відмову від приймання послуг у зв'язку з їх відсутністю. Таким чином, позивач не надав доказів надання послуг з охорони за період з 01.08.14р. по 16.09.14р. в сумі 53 316,00 грн.

За наведених вище обставин, відповідач вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на суму боргу 11 188,00 грн., 3% річних у сумі 393,57 грн. та інфляційних втрат у сумі 5 638,75 грн., в іншій частині позовунеобхідно відмовити.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарювання відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язання є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови укладеного між сторонами Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за надані охоронні послуги у розмірі 64 504,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки:

По-перше, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що укладений між сторонами Договір визнаний судом недійсним. Крім того, Додатковою угодою № 1 до Договору сторони внесли зміни лише до п. 11.1. Договору, який виклали в наступній редакції: "п. 11.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 9:00 год. до 16.09.14р.". Таким чином, суд вважає, що укладений між сторонами Договір був обов'язковим для виконання сторонами до 16.09.14р. включно.

По-друге, відповідно до п. 4.1. Договору відповідач зобов'язаний:

- при виявленні порушень цілісності приміщень (дверей, вікон, замків, стін), що включені до Дислокації (додаток № 1) об'єктів, негайно повідомити позивача (п. 4.1.2.);

- залучати уповноважених представників позивача до роботи в комісії по зняттю залишків та визначення суми збитку, заподіяного майну відповідача внаслідок неналежного виконання (невиконання) позивачем зобов'язань за цим Договором (п. 4.1.3.);

- повідомляти позивача про всі недоліки та порушення умов цього договору (п. 4.1.7.);

- своєчасно сплачувати послуги позивача (п. 4.1.8.).

Таким чином, суд вважає, що умовами Договору визначено ряд необхідних дій, які повинні були бути вчинені відповідачем у разі завдання йому шкоди або збитків.

По-третє, як зазначено у п. 4.2.9. Договору позивач зобов'язаний протягом 10 календарних днів лише після надання відповідачем позивачу наступних документів відшкодувати відповідачу збитки, завдані внаслідок невиконання/неналежного виконання договору:

лист (звернення) відповідача;

довідка про балансову належність товарно-матеріальних цінностей;

розрахунок розміру нанесеного збитку;

акт інвентаризації зняття залишків товарно-матеріальних цінностей та майновому збитку;

акт про виявлення порушень цілісності об'єктів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не пред'являв позивачу визначений п. 4.2.9. Договору пакет документів.

За приписами п. 9.2.6. Договору, розмір збитків має бути підтверджений відповідними документами і розрахунками вартості вкрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, складених відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надавав позивачу жодних документів на підтвердження спричинених збитків, розрахунків вартості вкрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що останній звертався до правоохоронних органів з приводу розкрадання та до суду з позовом щодо стягнення збитків.

По-четверте, господарський суд звертає увагу на той факт, що п. 5.1.3. та п. 9.2.5. Договору передбачено право позивача брати участь у роботі комісій у складі з уповноважених представників сторін при обстеженні об'єктів з метою встановлення вини позивача, а також розмірів майнових збитків, спричинених через неналежне виконання позивачем зобов'язань за цим Договором .

Таким чином, суд вважає, що відповідно до умов Договору відповідач повинен був у випадку спричинення відповідачу збитків обов'язково запросити представника позивача для обстеження об'єктів з метою встановлення вини позивача, а також розмірів майнових збитків, спричинених через неналежне виконання позивачем зобов'язань за цим Договором.

По-п'яте, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідач повинен був довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Господарський суд звертає увагу на той факт, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази того, що збитки були спричинені саме позивачем. Крім того, відповідачем не доведено протиправність поведінки позивача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Пунктом 9.2.2. Договору передбачено, що відповідальність позивача за завдану відповідачу майнову шкоду регулюється відповідним статтями гл.82 Цивільного кодексу України та настає за умов наявності вини позивача.

Господарський суд вважає, що долучені відповідачем розписки не є належними доказами спричинення збитків саме позивачем. Крім того, розписки складені без участі представника позивача або третьої незалежної сторони.

Також суд вважає, що відповідач під час дії Договору укладеного між сторонами мав право здійснювати власними силами додатково охорону об'єкту, тому накази про суміщення посад не є належним доказом не виконання позивачем своїх обов'язків щодо охорони об'єкту. Крім того, відповідно до умов Договору охорона об'єктів здійснювалась цілодобово, тобто 24 години на добу, тому в табелях обліку фактично відпрацьованого часу працівниками позивача зазначено 8 осіб (охорону забезпечували 4 охоронця за добу зі зміною).

ОСОБА_3 фіксування факту відсутності охорони на об'єктах господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне:

- візуально оглянувши оригінали зазначених актів вбачається, що вони не складалися кожного дня, оскільки уклон почерку, та міць тиснення на кулькову ручку мають однакові візуальні ознаки у всіх ОСОБА_3.

- відповідач мав право відповідно до п. 5.2.1. Договору вимагати від позивача належного виконання його працівниками службових обов'язків по охороні об'єктів. Матеріали справи не містять жодного доказу звернення відповідача за спірний період (з 01.08.14р. по 16.09.14р.) до позивача з вимогою належного виконання його працівниками службових обов'язків по охороні об'єктів.

- відповідач мав право відповідно до п. 11.3. Договору достроково розірвати договір в односторонньому порядку з обов'язковим повідомленням позивача про такий намір не пізніше, ніж за 3 (три) календарних дні до дати розірвання. Відповідач не надав суду доказів звернення за спірний період (з 01.08.14р. по 31.08.14р.) до позивача про намір розірвати достроково в односторонньому порядку укладений між сторонами Договір за неналежне виконання позивачем своїх обов'язків по Договору.

- відповідно до листа відповідача з вих. № 130 від 12.09.14р., останній мав намір достроково розірвати укладений між сторонами Договір з 16.09.14р. Крім того, в листі не зазначено жодних претензій або зауважень до наданих позивачем послуг.

Господарський суд не бере до уваги лист відповідача з вих. № 125 від 30.07.14р., оскільки:

- відповідач висловлював претензії щодо якості наданих позивачем послуг у липні 2014р.;

- відповідач визнав заборгованість за надані послуги у липні 2014р. у повному обсязі;

- відповідно до додаткової угоди № 1 від 12.09.14р. Договір діє до 16.09.14р. включно.

По-шосте, умовами п. 7.1 та п. 7.2. Договору передбачено складання ОСОБА_3 про надання послуг.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що у судовому засіданні повноважний представник відповідача наголошував про те, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є також договором підряду.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником та прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 про надання послуг за №10 від 31.08.14р. та за № 11 від 16.09.14р. та копії табелів обліку фактично відпрацьованого часу працівниками позивача були направлені на адресу позивача та отриманні останнім. Враховуючи зазначене, відповідач повинен був після отримання ОСОБА_3 зазначити обґрунтовану відмову від їх підписання та направити їх на адресу позивача.

ОСОБА_3 відсутності рахунків на оплату послуг, господарський суддів вважає за необхідне зазначити, що рахунок-фактура є лише документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ДАГУ від 01.02.16р. по справі № 8859/15).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищевказаної норми закону, позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 36 036,43 грн. та 3% річних у розмірі 2 479,88 грн., розрахунок яких господарським судом був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 627, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПТАХОФАБРИКА "КРИЛА ТАВРІЇ" (53265, Дніпропетровська обл., Нікопольський район, с. Південне, вул. Шевченка, буд. 17, прим. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Комплексної безпеки "КАСКАД" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 102/2; адреса для кореспонденції: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, буд. 1, пр. 1, ) заборгованість за надані охоронні послуги у розмірі 64 504,00 грн. (шістдесят чотири тисячі п'ятсот чотири грн. 00 коп.), інфляційні втрати у розмірі 36 036,43 грн. (тридцять шість тисяч тридцять шість грн. 43 коп.), 3% річних у розмірі 2 479,88 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят дев'ять грн. 88 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.03.16р.

Суддя ОСОБА_4