ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

29.02.2016р. Справа № 917/83/15

За заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про розстрочку виконання рішення суду у справі № 917/83/15 за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про стягнення грошових коштів

Головуючий суддя Тимошенко К.В.

Судді: Кульбако М.М., Киричук О.А.

Представники:

від заявника: ОСОБА_1

від стягувача: не з'явився

В зв'язку з перебуванням у відпустці судді Ціленка В.А. склад суду було змінено, визначено наступний склад колегії суддів по розгляду справи № 917/83/15: ОСОБА_2 - головуючий суддя, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.02.2016р. - т. 4, а.с. 64).

Розглядається заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго № 29-04/3 від 05.02.2016р. про розстрочку виконання рішення суду у справі № 917/83/15 за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про стягнення грошових коштів (далі - заява).

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання стягувач повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (т. 4, а.с. 52).

Від стягувача надійшли письмові заперечення на заяву про надання розстрочки виконання рішення, в яких він просить відмовити в задоволенні заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про розстрочку виконання рішення суду у справі № 917/83/15 посилаючись на необґрунтованість вказаної заяви.

Розглянувши заяву, дослідивши додані до неї матеріали та матеріали справи, заслухавши представника заявника, суд встановив:

11.08.2015р. господарським судом Полтавської області було прийнято рішення по справі № 917/83/15 про стягнення з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Полтавагаз 3954793 грн. 74 коп. інфляційних нарахувань та 260435 грн. 73 коп. річних, а також судового збору у розмірі 73080 грн. 00 коп.

На виконання вищезазначеного рішення господарським судом видано наказ від 25.08.2015р. по справі № 917/83/15. На підставі судового наказу від 25.08.2015р. по справі № 917/83/15 та звернення стягувача, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 11 грудня 2015 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

У заяві від 05.02.2016р. боржник просить розстрочити виконання рішення від 11.08.2015р. по справі № 917/83/15 на пять років рівними щоквартальними платежами та затвердити графік виконання рішення суду. В обґрунтування заяви боржник посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства.

Згідно ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо .

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає господарську діяльність як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

На підтвердження зазначених у заяві обставин боржник надав звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015 року (т. 4, а.с. 11), згідно якого, збитки підприємства за звітний період склали 10508 тис. грн. Доказів того, що наявність збитків станом на 01.09.2015р. ускладнює виконання рішення чи робить його неможливим у лютому 2016 року заявник не навів та не надав. Підстави віднесення збитків до виняткових випадків заявник не обґрунтував, більш того, у заяві про розстрочку виконання рішення зазначає, що сам по собі факт збитковості діяльності підприємства та існування у нього дебіторської заборгованості не є підставою для розстрочки виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Виходячи з наведених вище статті 42 Господарського кодексу України та статті 121 Господарського процесуального кодексу України збитковість підприємства не є винятковим випадком, з врахуванням чого суд погоджується з посиланням заявника на те, що збитковість діяльності підприємства не є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Також боржником надано довідку боржника про стан заборгованості споживачів теплової енергії та послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" станом на 01.02.2016р., згідно якої дебіторська заборгованість споживачів підприємства станом на 01.02.2016р. складає: населення 117373,1 тис. грн.; інші 13369,2тис. грн. (т. 4, а.с. 13).

Доказів на підтвердження наведених у вказаній довідці відомостей заявник не навів та не надав.

Підстави віднесення зазначених у цій довідці обставин до виняткових випадків заявник не обґрунтував, та, як зазначалось вище, у заяві про розстрочку виконання рішення суду зазначає, що сам по собі факт збитковості діяльності підприємства та існування у нього дебіторської заборгованості не є підставою для розстрочки виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобовязань контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Заявник зазначає у заяві, що загалом за 2015 рік на виконання рішень судів, щодо яких судами надавалися розстрочки виконання, підприємством сплачено понад 11 млн.грн. та залишаються не виконаними ще 10 виконавчих проваджень на суму понад 9 млн. грн. При цьому, до заяви додана довідка боржника № 29-17/126 від 15.01.2016р. (т. 4, а.с. 12) згідно якої станом на 15.01.2016р. на виконання рішень судів, щодо яких судами надавалися розстрочки виконання рішень господарського суду Полтавської області, ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" сплачено заборгованість в сумі 12 576 090,28 грн., залишок до сплати - 8 559 394,81 грн. Крім того, зазначені у цій довідці заявника відомості документально не підтверджені.

Виходячи з викладеного наявність дебіторської та кредиторської заборгованості належними доказами не підтверджена і підстави віднесення кредиторської та дебіторської заборгованості до обставин (виняткових випадків) які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду заявником не обгрунтовані.

Заявник також надав копії договорів № 1 від 13.12.2013р. та № 781 від 21.07.2014р. з додатками та додатковими угодами (договорами) до них (т. 4, а.с. 17-37).

Які обставини по даній заяві підтверджують вказані докази заявник не вказав, посилання на ці договори у заяві відсутні.

Посилаючись на те, що на сьогодні, відповідно до статті 19-1 Закону України Про теплопостачання оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні організації в уповноваженому банку; оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється; кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок гарантованого постачальника природного газу; на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій; відповідно до умов укладеного договору кошти, що надходять як плата споживачів підприємства за надані комунальні послуги та відпущену теплову енергію, спрямовуються на проведення поточних розрахунків з гарантованим постачальником природного газу - ПАТ НАК Нафтогаз України за укладеними договорами купівлі-продажу природного газу, заявник не вказав та не обгрунтував відповідними доказами, яким чином ці обставини ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі, зокрема з врахуванням того, що виходячи з наведеної заявником статті 19 Закону України "Про теплопостачання" ця норма стосується лише оплати теплової енергії, для виробництва якої постачається природний газ гарантованим постачальником і що кошти, які надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. Крім того, виходячи з наведених у даній заяві відомостей (т. 4, а.с. 4) НКРЕКП для заявника встановлені нормативи перерахування коштів, виходячи з яких переважна сума коштів, що надходять від трьох категорій споживачів із чотирьох, а саме 82,42% , 91,56% та 91,57%, перераховуються на поточний рахунок заявника (боржника).

Заявник також не навів жодного обґрунтування віднесення зазначених обставин до виняткових випадків.

Посилаючись на те, що постановою Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 861 від 19.03.2015 схвалено Інвестиційну програму ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго на 2015 рік в сумі 19 057,96 тис. грн., заявник також не вказав та не обґрунтував відповідними доказами, яким чином ці обставини ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі, також не навів жодного обґрунтування віднесення зазначених обставин до виняткових випадків.

Посилаючись на те, що підприємство недоотримує кошти в зв'язку зі специфікою структури тарифу на послуги в частині нормативної питомої ваги витрат на природний газ, що використовується для вироблення теплової енергії, електроенергію, що є нижчою від реальних затрат відповідача та на нестачу власних коштів, заявник не вказав та не надав доказів зазначених обставин та доказів того, що зазначені обставини ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду. Більш того, за прогнозом заявника (боржника) (т.4, а.с. 16), залишок коштів ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на кінець січня 2016 року (різниця між надходженням коштів та витратами) складе 13 389 000 грн.

Не може бути враховане і посилання заявника на те, що розстроченню підлягають виключно суми 3% річних та інфляційних нарахувань, які є виключними додатковими надходженнями підприємства-позивача понад суми отриманого основного грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу, оскільки інфляційні, які складають 94% від стягнутої рішенням суду у даній справі суми, за своєю природою є компенсацією втрат від знецінення грошових коштів, а не додатковою оплатою. Крім того, зазначена обставина згідно статті 121 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Інші доводи заявника, підстави їх віднесення до обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та підстави їх віднесення до виняткових випадків, заявником документально не обґрунтовані, в зв'язку з чим також не можуть бути враховані.

Також боржником не наведено і не надано суду будь-яких доводів та доказів щодо того, що в період з квітня 2016 року по жовтень 2020 року зміняться обставини, та в результаті таких змін він буде в змозі виконувати судове рішення по даній справі.

Стягувач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" заперечує проти відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 11.08.2015р. по справі № 917/83/15 і зазначає, що надання розстрочки виконання рішення суду у справі № 917/34/15 суттєво погіршить фінансове становище ПАТ "Полтавагаз" та може призвести до невиконання інвестиційних програм, що відповідно, поставить під загрозу газотранспортну систему області в цілому. Яким чином надання розстрочки виконання рішення у справі № 917/34/15 стосується даної заяви стягувач не вказав.

Стягувачем надано копію звіту про фінансові результати ПАТ "Полтавагаз" за 9 місяців 2015 року, згідно якого чистий збиток підприємства за звітний період склав 19477 тис. грн. (код рядка 2355).

З врахуванням цього, надання розстрочки у виконанні рішення на такий тривалий строк (5 років) може призвести до порушення матеріальних інтересів стягувача.

У заяві про розстрочку виконання рішення суду боржник також просить затвердити графік виконання рішення господарського суду Полтавської області № 917/83/15 від 11.08.2015р. Затвердження судом складених боржником графіків виконання судових рішень Господарським процесуальним кодексом України не передбачено, а тому в цій частині заява боржника задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Боржник свою заяву не обґрунтував.

Виходячи з викладеного заява боржника (відповідача) задоволенню не підлягає.

Судом при розгляді заяви врахована судова практика Харківського апеляційного господарського суду, зокрема, постанова від 01.07.2013р. у справі №917/31/13-г, та практика Вищого господарського суду України.

Керуючись ст.121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви боржника від 05.02.2016р. відмовити повністю.

Головуючий суддя К.В. Тимошенко

Суддя О.А. Киричук

Суддя М.М. Кульбако