РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016Справа № 910/32807/15
За позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА»

третя особа Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про розірвання договору, виселення та стягнення заборгованості

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Гайдай Т.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: Савченко Н.О. (представник за довіреністю);

від третьої особи: Коломієць В.С. (представник за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулося до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди № 14-Упр(Ор)-10 від 20.04.2010 в частині своєчасної сплати орендних платежів за період користування орендованим приміщенням з 10.04.2015 по 10.10.2015, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 110368,24 грн.

З урахуванням викладеного позивач просить розірвати укладений між сторонами договір у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати, виселити відповідача з займаного на підставі договору приміщення та зобов'язати останнього протягом десяти днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, якими визначені межі орендованого приміщення.

Крім того, 08.02.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він просить, на додаток до перелічених у позові вимог, стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 110368,24 грн., а також 10891,40 грн. пені та 1138,62 грн. 3% річних за порушення відповідачем зобов'язання зі сплати орендної плати, як таких, що зазначені у тексті позовної заяви та помилково не включені до прохальної частини позову.

Суд приймає до уваги обставини, викладені у зазначеній заяві, а відтак, позов підлягає вирішенню виходячи з позовних вимог, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що позивачем не доведений факт існування заборгованості зі сплати орендної плати, а крім того, зазначив, що з квітня 2015 року позивач припинив електропостачання в орендоване приміщення, у зв'язку з чим відповідач не міг використовувати об'єкт оренди за призначенням через обставини, за які він не відповідає, з огляду на що, на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, відповідач повинен бути звільнений від сплати орендної плати за весь час, протягом якого він не міг використовувати об'єкт оренди.

Додатково відповідач зазначив, що позивач не є належним орендодавцем орендованого приміщення, а відтак, не уповноважений приймати рішення щодо можливості подовження строку дії договору оренди або припинення його дії. Крім того, відповідач зазначив, що в зв'язку з перебігом строку дії договору оренди у позивача відсутні правові підстави для нарахування неустойки за період поза межами строку дії договору.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивачів, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.04.2010 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДА» (далі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди № 14-Упр(Ор)-10 (далі - договір), відповідно до п. 1.1, 2.1 якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 860/860 від 18.12.2008 зобов'язався передати, а орендар - прийняти в оренду нерухоме майно (частину переходу, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), загальною площею 42 кв. м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину договору (далі - об'єкт оренди), за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль), для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності м. Києва і знаходиться на балансі позивача.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради № 860/860 від 18.12.2008 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 за № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною договору, в цілому за об'єкт оренди станом на квітень 2010 року складає 8448,75 грн., включно з ПДВ.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 договору).

Відповідно до п.п. 3.5, 4.14 договору, оплата за договором проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві. Орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14 в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради № 860/860 від 18.12.2008 діє з 20.04.2010 до 18.04.2013 (п. 9.1 договору).

Відповідно до п. 9.5 договору, останній припиняється у разі: невиконання істотних умов договору або порушення його умов; закінчення строку, на який його було укладено; банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди.

Приписами п. 9.7 договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 13 Закону передбачено, що передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Факт передачі об'єкта оренди за договором підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 20.04.2010, підписаним повноважними представниками сторін та скріпленим їх печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 26.04.2013 (вих. № 11-03/333) повідомив відповідача про закінчення з 18.04.2013 строку дії договору та відмову від продовження строку його дії.

Крім того, у вказаному листі позивач попередив відповідача про необхідність звільнення об'єкту оренди та повернення його за актом приймання-передачі позивачеві протягом 10 календарних днів з моменту отримання листа.

З огляду на встановлення факту направлення орендодавцем орендареві заперечень протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, суд дійшов висновку про припинення з 18.04.2013 строку дії договору у зв'язку із закінченням строку його дії.

Враховуючи встановлення судом факту припинення спірного договору у зв'язку із закінченням строку його дії, позовні вимоги в частині розірвання договору внаслідок порушення відповідачем його умов є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В той же час, судом встановлено, що відповідач продовжує безпідставно використовувати об'єкт оренди після закінчення строку дії договору, що відповідачем не заперечується.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість з орендної плати в сумі 110368,24 грн., що виникла за період користування приміщенням з 10.04.2015 по 10.10.2015.

Доказів підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні відповідачем об'єкту оренди або погашення ним заборгованості зі сплати орендної плати сторонами не надано. Судом розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, перевірений та визнаний обґрунтованим і арифметично правильним.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, які покладені в обґрунтування позовних вимог.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 110368,24 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені за весь час прострочення заборгованості на підставі п. 6.2 договору та ст.ст. 546, 549 ЦК України, в сумі 8968,50 грн., і 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості в сумі 1138,62 грн.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних судом також перевірений та визнаний обґрунтованим і арифметично правильним, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 1138,62 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення 8968,50 грн. пені слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Судом встановлено, що спірний договір припинив свою дію з 18.04.2013, а відтак, положення договору щодо забезпечення виконання зобов'язання, зокрема п. 6.2 договору, з указаного моменту також втратили свою силу.

Таким чином, нарахування позивачем неустойки на підставі п. 6.2 договору за період порушення відповідачем зобов'язання поза межами строку дії договору, а саме з 10.04.2015 по 10.10.2015, суперечить положенням чинного законодавства.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 8968,50 грн. задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині виселення відповідача із займаного приміщення та обов'язку відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать позивачеві та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв.м., суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з п. 4.14 договору, орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14 в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

На підставі п. 7.5 договору, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Пунктом 8.5.6 договору передбачено, що у разі припинення дії договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Нивки» в термін, визначений у п. 4.14 цього договору від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

Таким чином, враховуючи визначений положеннями договору обов'язок відповідача повернути позивачеві займане приміщення за актом прийому-передачі, звільнити орендовану частину приміщення переходу станції метро «Нивки» від своїх огороджуючих конструкцій та встановлений судом факт припинення договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині виселення відповідача із орендованого приміщення та покладення на нього обов'язку демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, частинами 1, 2 ст. 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Приймаючи до уваги встановлений п. 4.14 договору строк на добровільне виконання відповідачем обов'язку з демонтажу тимчасових огороджувальних конструкцій (кіосків), вимога щодо примусового обмеження відповідача десятиденним строком з моменту набрання судовим рішенням законної сили у вчиненні таких дій є необґрунтованою, безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДА» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, буд. 17-А, кв. 98; ідентифікаційний код: 24595438) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 35; ідентифікаційний код: 03328913) суму основного боргу у розмірі 110368 (сто десять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 24 коп., 3% річних у розмірі 1138 (одна тисяча сто тридцять вісім) грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі 4011 (чотири тисячi одинадцять) грн. 38 коп.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «ДА» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, буд. 17-А, кв. 98; ідентифікаційний код: 24595438) з нерухомого майна - частини вестибюлю (переходу), визначеного відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв.м.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДА» (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, буд. 17-А, кв. 98; ідентифікаційний код: 24595438) демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ДА» та знаходяться за адресою: станція метро «Нивки» (східний вестибюль), загальною площею 42,0 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 09.03.2016

Суддя Я.В. Маринченко