РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа №910/32386/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЗАЦ»

про спростування недостовірної інформації, захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Царук Л.С., Ходос О.В., Худолєєв А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРЗАЦ» (далі-відповідач) про:

1) зобов'язання відповідача видалити з веб-сайту http://pl.com.ua/ та публічно спростувати недостовірну інформацію стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ», розміщену 11.11.2015 під заголовком: «Пари-матч» надає послуги в окупованих бойовиками містах Донецької області».

2) стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що твердження відповідача, які розміщені в оспорюваній статті про здійснення позивачем діяльності на окупованих територіях, зокрема фінансування тероризму, є такими, що не відповідають дійсності та завдають шкоди діловій

репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016 у порядку ст. 65 ГПК зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» надати суду дані (відомості) про власника веб-сайту http://pl.com.ua/; розгляд справи відкладено на 18.02.2016.

05.02.2016 через загальний відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» надійшов лист, у якому останній повідомив суд, що не надає послуги з реєстрації доменного імені www.pl.com.ua і не розміщує одноіменний веб-сайт на своїх технічних майданчиках.

У судовому засіданні 18.02.2016 представник відповідача надав відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що наведена у статті інформація є достовірною, відповідає фактичним обставинам, жодним чином їх не перекручує та не змінює, до того ж повністю повторює (дублює) розміщену компанією «Пари-Матч» на сайті https://www.parimatch.com інформацію про пункти видачі коштів у разі виграшу.

Розгляд справи відкладався через нез'явлення повноважних представників позивача та неналежне виконання сторонами вимог суду.

У даному судовому засіданні представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник позивача вдруге у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги, що представник позивача був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників позивача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 у мережі Інтернет на веб-сайті http://pl.com.ua/ інтернет-журналу «Публичные люди», за посиланням http://pl.com.ua/pari-match-nadaye-poslugi-v-okupovanih-bojovikami-mistah-donetskoyi-oblasti/ було розміщено статтю під назвою: «Пари-матч» надає послуги в окупованих бойовиками містах Донецької області». Зокрема, відповідно до інформації, розміщеної на зазначеному сайті, автором оспорюваної статті є видання «Публичные люди».

Як зазначає позивач, поширена інформація не відповідає дійсності, є недостовірною, за своїм змістом спрямована на приниження ділової репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ», маніпуляцію громадської думки стосовно діяльності останнього, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ», а тому просить суд зобов'язати відповідача видалити з веб-сайту http://pl.com.ua/ оспорювану статтю, публічно спростувати недостовірну інформацію та стягнути з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 94 Цивільного кодексу України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

У ст. 1 Закону України «Про інформацію», під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Як визначено статтею 5 Закону України «Про інформацію», кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно частини 2 наведеної статті, ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Разом з тим, статтею 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно зі ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Частиною 1 статті 94 ЦК України передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

У п. 8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2007 № 01-8/184 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію" зазначено, що за змістом приписів ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта (підприємця).

Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України вважається, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною.

Згідно ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно ст. 34 ГК України, дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно ч. 6 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Як встановлено судом вище, 11.11.2015 відповідачем у мережі Інтернет на веб-сайті http://pl.com.ua/ інтернет-журналу «Публичные люди», за посиланням http://pl.com.ua/pari-match-nadaye-poslugi-v-okupovanih-bojovikami-mistah-donetskoyi-oblasti/ розміщено статтю під назвою: «Пари-матч» надає послуги в окупованих бойовиками містах Донецької області».

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

На підтвердження того, що викладена в оспорюваній статті інформація є недостовірною, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ» не здійснює діяльності з організації азартних ігор на території України, позивачу не належить веб-сайт www.parimatch.com/, останній є власником іншого веб-сайту, а саме www.parimatch.ua.

Крім того, позивачем стверджується, що основними видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ» є меценатська діяльність, спрямована на підтримку вітчизняного футболу, спортивна аналітика та просування ідеї легалізації букмекерства. При цьому, відповідачем в оспорюваній статті не надано доказів того, що зображені сторінки веб сайту www.parimatch.com / мають яке-небудь відношення до позивача.

Так, відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: - поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; - поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; - поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; - поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Так, в оспорюваній статті йдеться: «Пари-матч» надає послуги в окупованих бойовиками містах Донецької області».

В останньому абзаці статті викладено наступне: «Нагадаємо, що організація з подібною назвою «ПАРІ-МАТЧ» та майже ідентичною символікою є титульним спонсором української Прем'єр-ліги. Водночас, керівництво УПЛ неодноразово спростовувало інформацію про будь-який зв'язок букмекерської контори «Пари-матч» з ТОВ «ПАРІ-МАТЧ».

Разом з тим, позивачем у даній справі є - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ», тобто, відповідач розмежовує дві організації: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ» та букмекерську контору «Пари-матч».

Крім того, наведені вище юридичні особи є власниками різних веб-сайтів, зокрема, Компанії «Пари-матч» належить сайт www.parimatch.com/, в той час, як позивач є власником веб-сайту www.parimatch.ua, що підтверджується останнім у позовній заяві.

При цьому, позивачем не надано суду доказів використання у своїй господарській діяльності веб-сайту www.parimatch.com/.

Також, обов'язковою обставиною для захисту ділової репутації юридичної особи є поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як вказує позивач, поширена, на його думку, недостовірна інформація негативно впливає на ділову репутацію і господарську діяльність позивача.

Як було встановлено судом вище, поширена інформація не стосується конкретно позивача, а тому твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ», що вказаною інформацією здійснюється негативний вплив на ділову репутацію останнього є лише припущенням Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІ-МАТЧ» та не підтверджується жодними належними доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інформація, розміщена Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРЗАЦ» 11.11.2015 у мережі Інтернет на веб-сайті http://pl.com.ua/ інтернет-журналу «Публичные люди», за посиланням http://pl.com.ua/pari-match-nadaye-poslugi-v-okupovanih-bojovikami-mistah-donetskoyi-oblasti/, а саме: «Пари-матч» надає послуги в окупованих бойовиками містах Донецької області» не стосується безпосередньо позивача, тому і не порушує права останнього.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, відповідно позов задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 02.03.2016.

Суддя Бондарчук В.В.