ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016р. Справа№ 914/4231/15

За позовом: Приватного підприємства «Унікор», м. Львів

до відповідача: Колективного підприємства виробничо-торгівельної фірми «Львів», м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 обласна асоціація інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», м.Львів

про: зобовязання до продовження договору оренди,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 директор; ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 30.12.2015р.).

від третьої особи: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 30.12.2015р.), ОСОБА_4 представник (довіреність №264/А-06а від 05.01.2016 р.)

В судовому засіданні 25.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору:

позов заявлено Приватним підприємством «Унікор» (м. Львів) до Колективного підприємства виробничо-торгівельної фірми «Львів» (м. Львів) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 обласної асоціації інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (м.Львів) про зобовязання до продовження договору оренди.

Ухвалою суду від 14.12.2015 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 13.01.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 13.01.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав пояснення у справі.

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти позову заперечили, через відділ обліку та документального забезпечення суду подали відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошено перерву до 04.02.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 04.02.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав заперечення на відзив (вх. №3827/16 від 01.02.2016р.), клопотання (вх. №563/16 від 04.02.2016р.) про продовження строку розгляду спору.

01.02.2016 року представник позивача через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №3830/16, вх. №3831/16, вх. №3833/16, вх. №3829/16) про витребування документів. Суд відхилив наведені клопотання позивача, оскільки документи, які просить витребувати позивач, не мають значення для правильного вирішення спору.

Також, у клопотанні (вх. №3829/16) представник позивача просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 обласну асоціацію інвалідів ВОІ СОІУ.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 обласній асоціації інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» належить майно, яке є обєктом оренди згідно договору від 01.10.2012 року, продовження дії котрого становить предмет спору у даній справі, беручи до уваги факт укладення договору безоплатного користування (позички), суд зясував, що у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи ЛОАІ ВОІ СОІУ може бути наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Відтак, враховуючи положення статті 27 ГПК України, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 обласну асоціацію інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, буд. 85; ідентифікаційний код 02756009).

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Строк розгляду спору продовжено та розгляд справи відкладено на 25.02.2015 року.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання 25.02.2016 року не забезпечив, однак був присутній при оголошенні судом вступної та резолютивної частин рішення.

Представники відповідача в судове засідання прибули, проти позову заперечили.

Третя особа в судове засідання явку повноважного представника забезпечила. Представник третьої особи надав пояснення по предмету спору, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав пояснення по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

01.10.2012 року між Колективним підприємством виробничо-торгівельною фірмою «Львів» (орендодавцем згідно договору, відповідачем у справі) та Приватним підприємством «Унікор» (орендарем згідно договору, позивачем у справі) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду приміщення загальною площею 420 кв.м., які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Медової Печери,3.

Нежитлове приміщення, передане в оренду, надається орендарю для розміщення виробництва, з правом передачі в суборенду зі згоди орендодавця (п.1.2. договору).

Обєкт передається в оренду терміном на 2 роки 11 місяців, з першочерговим правом подальшої пролонгації або викупу при умові дії даного договору (п.2.1. договору).

Орендодавець передає обєкт орендарю з моменту підписання акта приймання передачі. (п.2.2 договору).

03.12.2012 року між сторонами підписано Акт прийому передачі нежитлових приміщень.

Вищевказані нежитлові приміщення передані відповідачу ОСОБА_1 обласною асоціацією інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» на підставі договору безстрокового безоплатного користування майном від 11.01.2010 р. Власником обєктів, що передані у користування є Всеукраїнська організація інвалідів «Союз організацій інвалідів України».

Згідно Постанови засідання ОСОБА_5 ОСОБА_1 обласної асоціації інвалідів ВОІ СОІУ від 04.08.2015 р. №6/136-3, в звязку із зміною умов надання в користування колективному підприємству виробничо-торгівельна фірма «Львів» нерухомого майна виробничих приміщень за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 3 (другий поверх) загальною площею 445,7 кв. м, які є власністю ОСОБА_1 обласної асоціації інвалідів ВОІ СОІУ, вважати договір від 11.01.2010 р. між ОСОБА_1 обласною асоціацією інвалідів ВОІ СОІУ і КП ВТФ «Львів» таким, що втратив чинність.

Керівник та представник відповідача факт припинення договору безстрокового безоплатного користування майном від 11.01.2010 р. підтвердили.

01.10.2015 р. між Громадською організацією «ОСОБА_1 обласна асоціація інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» та КП ВТФ «Львів» укладено договір безоплатного користування майном (позичка), на підставі якого відповідачу передано в користування строком на 1 рік приміщення загальною площею 421,2 кв. м (третій поверх) за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 3. Строк дії договору з 01 жовтня 2015 р. по 30 вересня 2016 р.

У відповідності до п. 3.4 вказаного договору, користувач має право за погодженням позичкодавця передавати приміщення в суборенду третім особам.

27.10.2015 року відповідачем скеровано позивачу лист №27 про укладення договору суборенди. Вказаний договір позивачем не підписано.

Листом №28 від 16.11.2015 р. відповідач повідомив позивача, що термін дії договору оренди нежитлового приміщення між КП ВТФ «Львів» та ПП «Унікор» від 01.10.2012 р. закінчився 03.11.2015 р., а новий договір позивачем не підписаний, то ПП «Унікор» займає вищезгадане приміщення без законних на те підстав. У вказаному листі зазначено, що у випадку непредставлення до 17.11.2015 р. підписаного договору суборенди, ПП «Унікор» вимушене буде звільнити приміщення в належному санітарно технічному стані протягом 30 днів. Копія наведеного листа долучена позивачем до позовної заяви, в якій зазначено про надходження цього листа на адресу ПП «Унікор» 16.11.2015 р.

З підстав порушення його першочергового права на подальшу пролонгацію договору оренди, позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача продовжити договір оренди нежитлового приміщення від 01.10.2012 р. на тих самих умовах і той самий строк.

Відповідач позовні вимоги заперечив з підстав припинення договору оренди у звязку з направленням орендодавцем заперечення щодо продовження договору протягом місяця після закінчення його строку. Крім того, представник відповідача звернув увагу на неправильне обрання позивачем способу захисту порушеного права.

Представник третьої особи в судовому засіданні наголосив на тому, що позивача неодноразово попереджено про закінчення строку дії договору оренди, в звязку з чим займані приміщення повинні бути звільнені.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 12 ЦК України унормовано, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За приписами ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Як вбачається з положення ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальний порядок укладення господарських договорів врегульований ст. 181 ГК України.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу України передбачено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено судом, 01.10.2012 року між Колективним підприємством виробничо-торгівельною фірмою «Львів» та Приватним підприємством «Унікор» було укладено договір оренди нежитлового приміщення, з терміном дії до 03.11.2015 року.

Згідно із ст.764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом також встановлено, що листом №28 від 16.11.2015 р. відповідач повідомив позивача, що термін дії договору оренди нежитлового приміщення між КП ВТФ «Львів» та ПП «Унікор» від 01.10.2012 р. закінчився 03.11.2015 р., а новий договір позивачем не підписаний, в звязку з чим ПП «Унікор» займає вищезгадане приміщення без законних на те підстав. У вказаному листі зазначено, що у випадку непредставлення до 17.11.2015 р. підписаного договору суборенди, ПП «Унікор» вимушене буде звільнити приміщення в належному санітарно технічному стані протягом 30 днів. Копія наведеного листа долучена позивачем до позовної заяви, в якій зазначено про надходження цього листа на адресу ПП «Унікор» 16.11.2015 р.

З огляду на викладене, суд констатує про направлення орендодавцем орендарю повідомлення про припинення договору оренди протягом місяця після закінчення строку дії договору, в звязку з чим договір оренди нежитлового приміщення припинив свою дію 3 листопада 2015 р.

Щодо твердження позивача про порушення його першочергового права на подальшу пролонгацію договору, суд зазначає наступне.

Обєкт передається в оренду терміном на 2 роки 11 місяців, з першочерговим правом подальшої пролонгації або викупу при умові дії даного договору (п.2.1. договору).

Як встановлено судом, дія договору припинилась 3 листопада 2015 р.

Крім того, відповідно до п.6.1 договору, після закінчення терміну дії договору орендар, належним чином виконавши свої обовязки за договором, має за інших рівних умов, перевагу перед іншими особами на право укладення договору на новий термін.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось представниками сторін в судових засіданнях те, що відповідач направив позивачу проект договору суборенди приміщення на строк, на який вказане приміщення передано у користування відповідачу третьою особою. Вказану пропозицію позивачем не прийнято.

Суд приймає до уваги той факт, що 01.10.2015 р. між Громадською організацією «ОСОБА_1 обласна асоціація інвалідів Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» та КП ВТФ «Львів» укладено договір безоплатного користування майном (позичка), на підставі якого відповідачу передано в користування строком на 1 рік приміщення загальною площею 421,2 кв. м (третій поверх) за адресою: м. Львів, вул. Медової Печери, 3. Строк дії договору з 01 жовтня 2015 р. по 30 вересня 2016 р.

Передача приміщення відповідачем в суборенду можлива лише за погодженням позичкодавця та в межах строку дії договору безоплатного користування майном від 01.10.2015 р.

Зважаючи на викладене, правові підстави для зобовязання відповідача до продовження договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2012 р. на тих самих умовах і на той самий період відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при поданні позову позивачем було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цими статтями способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобовязання особи до продовження договору.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Беручи до уваги наведене та керуючись ст.ст. 4-3, 27, 33, 34, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 01.03.2016 р.

Суддя Король М.Р.