Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" березня 2016 р. Справа № 906/65/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 14-167 від 11.06.14р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 01/2 від 04.01.16р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (м.Коростишів Житомирської області)

про стягнення 7381,14 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 7381,14 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13-287-В від 04.01.13р., з яких 2844,56 грн. пені, 4232,60 грн. інфляційних нарахувань та 303,98 грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні просив зменшити розмір пені до 1 гривні відповідно до п.3 ч.1 ст.83, ст.233 ГК України (а.с.84,85). Також, в судовому засіданні зазначив про обґрунтованість позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 13-287-В від 04.01.13р. (а.с.16-20), позивач передав (поставив) відповідачу у період з січня 2013 року по квітень 2015 року природний газ на загальну суму 293958,36 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за вказаний період (а.с.40-57).

Відповідно до пп.1.1 договору, продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ (далі - газ), а покупець (відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно з пп.6.1 даного договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Відповідно до п.11 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Згідно даних позивача, відповідач свої договірні зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу виконав у повному обсязі, але з порушенням строків оплати.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 7381,14 грн., з яких 2844,56 грн. пені, 4232,60 грн. інфляційних нарахувань та 303,98 грн. 3% річних.

Господарський суд, вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконання частини зобов'язання, або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Відповідно до пп.7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно розрахунків позивача, розміри пені, інфляційних нарахувань та 3% річних становлять, відповідно, 2844,56 грн., 4232,60 грн. та 303,98 грн. (а.с.10-15).

Розрахунки відповідають чинному законодавству та умовам укладеного договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів сплати нарахованих сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних не подав.

Як вже зазначалося, представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні просив зменшити розмір пені до 1 гривні відповідно до п.3 ч.1 ст.83, ст.233 ГК України (а.с.84,85).

Обґрунтовуючи своє клопотання про зменшення розміру пені представник відповідача, зазначив, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" не є комерційною організацією, інших джерел прибутку, крім дольового відщеплення за надані послуги з транспортування газу для підприємства не існує.

Крім того, представник відповідача просив суд врахувати, що заборгованість за поставлений газ відсутня; скрутний фінансовий стан відповідача, ступінь виконання зобов'язань, причини неналежного виконання зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром фактичних збитків позивача, а також те, що примусове стягнення штрафних санкцій (пені) у повному розмірі спричинить вилучення з господарського обороту ПАТ "Коростишівгаз" грошових коштів, що позбавить можливості здійснення робіт по забезпеченню безаварійного та безперебійного газопостачання, підтримці газорозподільної мережі у працездатному стані, позбавить можливості виплати заробітної плати та обов'язкових платежів до бюджету, а також може призвести до повної зупинки підприємства.

Зазначене клопотання представник відповідача підтвердив, зокрема, балансом (звітом про фінансовий стан) на 31 грудня 2015 року (а.с.86,87), звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік (а.с.88,89).

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пп.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарським судом при вирішенні клопотання представника відповідача про зменшення розміру пені враховано матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - відсутність наявної загрози банкрутства, відсутність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

Наведені представником відповідача підстави для зменшення пені, зокрема, скрутний фінансовий стан відповідача не є тією виключною обставиною, яка давала б підстави для зменшення пені. Зазначені відповідачем в заяві явища становлять один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та носять загальний характер і у повній мірі стосуються обох договірних сторін.

Тобто, в даному випадку, відсутні виняткові обставини, які б мали своїм наслідком зменшення пені судом.

Крім того, судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду також порушує матеріальні інтереси стягувача і може призвести до негативних наслідків для нього.

Врахувавши всі обставини, що призвели до порушення договірних зобов'язань відповідачем, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про зменшення розміру пені у зв'язку з неподанням ним доказів винятковості обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру пені. При цьому, суд враховує також заперечення представника позивача щодо такого зменшення.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 2844,56 грн. пені, 4232,60 грн. інфляційних нарахувань та 303,98 грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13-287-В від 04.01.13р.

Сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", 12501, м.Коростишів Житомирської області, вул.Більшовицька 55, ідентифікаційний код 20413052:

- на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького 6, ідентифікаційний код 20077720 - 2844,56 грн. пені, 4232,60 грн. інфляційних нарахувань, 303,98 грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13-287-В від 04.01.13р. та 1378,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.03.16

Суддя Гансецький В.П.

Друк.: 2 прим.:

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід. про вруч.).