КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. Справа№ 910/22153/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Бородулі В.В.

представників сторін:

від позивача - Дяченко С.В., дов. № 25/2/37-Д від 05.02.2016 р.;

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державної фінансової інспекції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 28.08.2015 року

у справі № 910/22153/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Державної фінансової інспекції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙКЮЖН»

про стягнення 224 496.44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 року по справі № 910/22153/15 повернуто позивачу позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Державна фінансова інспекція України звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 року по справі № 910/22153/15 скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2016 року апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Куксов В.В., Скрипка І.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.02.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, призначено проведення повторного автоматичного розподілу, в результаті чого справу № 910/22153/15 передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року справу № 910/22153/15 було прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду та призначено до розгляду на 22.02.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Державної фінансової інспекції України у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 року по справі № 910/22153/15 скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.08.2015 року ухвалою Господарського суду міста Києва позовну заяву Державної фінансової інспекції України (далі - ДФІ) повернуто без розгляду на підставі п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктами 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В обґрунтування оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилається на те, що:

- додані до позовної заяви копії доказів не містять: відмітки про засвідчення копії документа, яка складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

- позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту надсилання на адресу відповідача всіх додатків до позовної заяви, які знаходяться в ній.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

На підтвердження надсилання відповідачеві копії позовної заяви № 25-17/647 від 18.08.2015 року з додатками, було додано до позовної заяви оригінал фіскального чеку (а.с. 125-126) та опис вкладення (а.с. 120-121).

Суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки у суду відсутня можливість достовірно встановити факт направлення сторонам процесу, зазначеним у позові, доданих до позовної заяви документів. При цьому суд зазначив, що з опису вкладення у цінний лист, про направлення на адресу відповідача документів, вбачається, що останньому було надіслано «позовна заява в інтересах держави від 18.08.2015 року № 25-17/647 з додатками на 50 арк.».

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ч.1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року (зі змінами і доповненнями), у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Дослідивши опис вкладення у цінні лист, за яким позовна заява з додатками направлялася на адресу відповідача та адресу суду, колегія суддів зазначає наступне.

Кількість документів вказаних у описах відповідає кількості документів доданих до позовної заяви.

За таких обставин, висновок суду є безпідставним та таким, що не відповідає матеріалам справи, оскільки, згідно опису, кількість додатків до позову наданих суду та направлених відповідачу є однаковим.

Щодо документів, які належним чином не завірені, то суд першої інстанції послався на п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55. Вказаним пунктом передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з оригіналу позовної заяви, додані до неї документи не містять відмітки про їх засвідчення, тобто відсутні слова «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положеннями п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала.

За таких обставин, у випадку сумнівів щодо достовірності доданих до позовної заяви додатків, суд має право витребувати оригінали вказаних документів.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з огляду на положення п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 року по справі № 910/22153/15, прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державної фінансової інспекції України підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд до місцевого господарського суду.

Колегія суддів звертає увагу, що при прийнятті апеляційної скарги було відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення по даній справі № 910/22153/15.

Пунктом 4.8 постанови пленуму «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року № 7 визначено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

За таких обставин, суд першої інстанції при винесенні рішення у даній справі повинен розподілити судовий збір з урахуванням судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу, сплату якого було відстрочено саме до прийняття рішення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 33-34, 43, 49, 63, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 року по справі № 910/22153/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/22153/15 повернути Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.Ф. Синиця

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 29.02.2016 року.