номер провадження справи 22/35/14-2/87/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2016 Справа № 905/4110/14-908/4825/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея" про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015р. у справі №905/4110/14-908/4825/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кременівка, Донецька область,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «Фея», м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 425191,44 грн.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 03.07.2015р.;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 р. у справі №905/4110/14-908/4825/14, яке було залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.10.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016 р., позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея" задоволені повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея" на користь ФОП ОСОБА_1 суму основного боргу 367000,00 грн., інфляційні втрати 271428,74 грн., 3% річних у сумі 16047,45 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 13089,52 грн., всього - 667565,71 грн.

16.02.2016р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №905/4110/14-908/4825/14 від 21.07.2015р. видано відповідний наказ.

25.02.2016р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея" про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №905/4110/14-908/4825/14 від 21.07.2015р. строком на 36 місяців із щомісячною виплатою боржника на користь позивача у розмірі 18543,49 грн.

Необхідність надання розстрочки відповідач обґрунтовує складним фінансовим становищем підприємства та недостатністю коштів для виконання рішення суду. Середньомісячний дохід підприємства наразі складає 223048,47 грн. Основним джерелом доходів підприємства є здавання в оренду нерухомого майна. Унеможливлення здійснення такої діяльності виконавчим провадженням призведе до фактичного знищення підприємства і трудового колективу в цілому. З урахуванням обов'язкових виплат (податки і збори, заробітна плата, комунальні послуги, електроенергія тощо) підприємство має можливість сплачувати заборгованість у розмірі не більше 18543,49 грн. щомісячно. Також, в умовах необхідності здійснення першочергових виплат податків, зборів і заробітної плати, наявні у підприємства кошти не дозволяють здійснити виконання судового рішення без завдання невідворотної шкоди як підприємству у цілому, так і його трудовому колективу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.02.2016 р. прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 09.03.2016 р.

В судовому засіданні 09.13.2016 р. був присутній представник стягувача, за заявою якого фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Представник стягувача в судовому засіданні надав відзив на заяву про розстрочку виконання рішення, у якому не погодився з розстрочкою. Посилається на те, що дані балансу та фінансової звітності відповідача свідчать про задовільне матеріальне становище відповідача. Позивач вважає, що відповідач зупинив виробництво з 2014 року, але споживання електроенергії, газу та води залишилося незмінним або збільшилося відносно періоду, коли він виробляв продукцію, що, на думку відповідача, свідчить про те, що на потужностях відповідача виробляється продукція, але іншим підприємством. Також позивач просить суд врахувати, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку (78 років), а заборгованість не сплачується відповідачем вже протягом кількох років.

Від боржника 09.03.2016 р. електронною поштою надійшло клопотання про розгляд заяви про надання розстрочки ПАТ «ФіВО «Фея» без участі уповноваженого представника. У разі необхідності особистої присутності представника, боржник просить суд відкласти розгляд заяви на іншу дату.

Розглянувши матеріали справи та заяви, заслухавши пояснення представника стягувача, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розстрочку з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктами 7.1.2 та 7.2 постанови пленуму Верховного Суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування необхідності надання розстрочки виконання рішення відповідач посилається на те, що середньомісячний дохід підприємства

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підтвердження свого фінансового стану відповідачем надано баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015 р., звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2015 р., звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2015 р.

З вищевказаних документів вбачається, що підприємство відповідача є збитковим. За 2015 р. збитки підприємства складають 22 тис. грн. За аналогічний період попереднього року у ПАТ «ФіВО «ФЕЯ» збитки складали 1171 тис. грн. Дохід від реалізації готової продукції в 2015 році склав 3 тис. грн., за аналогічний період 2014 року - 9619 тис. грн., що свідчить про те, що відповідач зупинив виробництво.

Відповідно до розшифровки середньомісячних та річних доходів і видатків ПАТ «ФіВО «Фея» доходи підприємства за 2015 рік складають 2676581,59 грн., а видатки -2470514,97 грн. При цьому більшість видатків спрямовується на оплату обов'язкових платежів - праці, цільових внесків, податків, відрахувань на соціальні заходи. Звідси чистий дохід - 206066,62 грн. на рік.

Також заявником надана довідка з ПАТ «Перший український міжнародний банк» про рух коштів на рахунку станом на 22.02.2016 р., за якою вихідне сальдо підприємства складає 5800,82 грн. Інформація довідки також свідчить про те, що на рахунках підприємства відсутні грошові кошти в розмірі, достатньому для сплати заборгованості в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та судового збору, що підлягають сплаті за судовим рішенням у даній справі, складають 667565,71 грн. Стягувана за рішенням сума є значною і фінансовий стан боржника не дозволяє сплатити суму боргу одночасно одним платежем.

Разом із цим суд зазначає, що згідно розшифровки доходів і витрат ПАТ «ФІВО «Фея» має щомісячний дохід від оренди в розмірі 218077,91 грн. та інший дохід на суму 4970,58 грн., що загалом складає 223048,47 грн. на місяць.

Також згідно балансу (звіту про фінансовий стан) на 31 грудня 2015 року підприємство має поточну дебіторську заборгованість за товари, роботи, послуги в розмірі 280 тис. грн., за розрахунками з бюджетом - 80 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість - 225 тис. грн. Тобто підприємство має додаткове джерело для погашення заборгованості у вигляді дебіторської заборгованості своїх боржників.

Крім того, суд зазначає, що виконання рішення можливе за рахунок наявного у відповідача майна. Згідно балансу станом на 31.12.2015 р. відповідач має виробничі запаси на суму 742 тис. грн., готову продукцію на суму 305 тис. грн.

Зі звіту про рух грошових коштів за 2015 рік вбачається, що відповідач витратив у 2015 році на оплату товарів (робіт, послуг) 2177 тис. грн. (тобто більше двох мільйонів). При цьому суд враховує, що сума основної заборгованості відповідача перед позивачем виникла в 2013 році і до цього часу відповідачем не сплачена навіть частково. Позивач не погоджується з наданням відповідачу розстрочки, просить врахувати похилий вік позивача (78 років) та те, що відповідач тривалий час ухиляється від сплати заборгованості.

За приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17.05.2005 р. у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

З аналізу документів фінансово-господарської звітності відповідача вбачається, що відповідач має певні грошові надходження від здійснення господарської діяльності, які, за висновком суду, дозволять відповідачу сплатити стягувані суми протягом чотирьох місяців.

Розстрочка виконання рішення суду на даний строк сприятиме як можливості відновлення господарської діяльності боржника, так і зробить реальною можливість отримання боргу стягувачем.

Відповідач не довів, а суд не вбачає необхідності в наданні відповідачу розстрочки виконання рішення тривалістю саме на 36 місяців.

Враховуючи досліджені судом докази на підтвердження майнового стану відповідача та інші об'єктивні обставини, що перешкоджають виконанню рішення суду в повному обсязі на даний час, з урахуванням існуючого фінансового стану боржника, значного розміру стягнутого у справі боргу, враховуючи інтереси стягувача, суд дійшов висновку частково задовольнити заяву боржника про надання розстрочки виконання рішення, та можливим, виходячи з аналізу фінансових надходжень боржника та інших вище наведених обставин, задовольнити заяву боржника частково та розстрочити виконання рішення суду на 4 місяці.

Суд також роз'яснює, що розгляд даної заяви не позбавляє відповідача права за наявності відповідних виняткових обставин та належних доказів на звернення до суду в порядку ст. 121 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Фірма верхнього одягу «Фея» про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 р. у справі №905/4110/14-908/4825/14 задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.07.2015 р. у справі №905/4110/14-908/4825/14 про стягнення 667565,71 грн. (шістсот шістдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят п'ять грн. 71 коп.) на 4 місяці шляхом сплати щомісячно суми 166891,42 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот дев'яносто одна грн. 42 коп.) до 09.04.2016 р., до 09.05.2016 р., до 09.06.2016 р. та суми 166891,45 грн. (сто шістдесят шість тисяч вісімсот дев'яносто одна грн. 45 коп.) - до 09.07.2016 р.

Суддя Т.В.Мойсеєнко