ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.02.2016 р. Справа№ 24/309

За заявою: ОСОБА_1, м. Кам'янка-Бузька Львівської області

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 24/309

за позовом: Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування", м.Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кам"янка-Бузька,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: МП „Руно", м.Судова Вишня

про стягнення 309 476 грн.

та за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кам'янка-Бузька

до відповідача: Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування", м.Львів

про стягнення 356 466, 11 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від заявника (відповідач): ОСОБА_2 - передставник

від позивача: Подоляк О.Р., Ільницький І.Й. - представники

Розглядається заява ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 24/309 за позовом Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: МП „Руно" про стягнення 309 476, 00 грн. та за зустрічним позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" про стягнення 356 466, 11 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.02.2016 року розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 24.02.2016 року.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задоволити з підстав, викладених у самій заяві та усних поясненнях.

Представники позивача (за первісним позовом) в судове засідання з'явилися, щодо задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заперечили.

Судом встановлено.

Рішенням господарського суду від 04.07.2008 року у справі № 24/309 первісні позовні вимоги задоволено повністю та стягнено з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" - 309 476 грн. вартості нафтопродуктів, 3 094,76 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зустрічний позов задоволено частково та стягнено з Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - 151 784, 88 грн. основного боргу, 20 160,00 грн. пені, 53 657,33 грн. втрат від інфляції, 8 023,81 грн.- 3% річних, 2 335, 36 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

09.12.2008 року на виконання вказаного рішення видані відповідні накази, які направлено стягувачам.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2013 р. замінено сторону виконавчого провадження ВП № 33628920 з примусового виконання наказу господарського суду Львівської області № 24/309, виданого 09.12.2008 р. -Дочірню компанію „Укргазвидобування" національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" її правонаступником - Публічним акціонерним товариством „Укргазвидобування".

16.02.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Кам'янка-Буського РУЮ було здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

15.02.2016 р. на адресу суду поступила заява ОСОБА_1 про визнання наказу, виданого 09.12.2008 р., таким, що не підлягає виконанню. Подану заяву заявник обґрунтовує тим, що 24.12.2009 р., у відповідності до вимог статті 601 ЦК України, він звернувся до позивача про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 236 079, 38 грн., а решту суми боргу в розмірі 76 609, 38 грн. ним було сплачено на рахунок позивача. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем погашена повністю.

Відповідно до положень статті 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування; для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Судом встановлено, що 24.12.2009 р. відповідач - ФОП ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 236 079, 38 грн. та повідомив, що його заборгованість перед позивачем складає 76 609, 38 грн. Доказом отримання вказаного звернення позивачем є відмітка штампу позивача про отримання заяви 30.12.2009 року на вказаній заяві

13.02.2015 р. відповідач сплатив позивачу решту заборгованості в сумі 76 609, 38 грн., що підтверджується квитанцією № НОМЕР_1.

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зі змісту вищевказаних правових норм вбачається, що зарахування можливе лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

Припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін. Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини, здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Таким чином, враховуючи факт направлення відповідачем на адресу позивача заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог, яка отримана позивачем 30.12.2009 р. (як вбачається зі штампу на вказаній заяві), відповідачем - ОСОБА_1 вчинено односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 236 079, 38 грн., а також те, що решта заборгованості відповідачем на користь позивача сплачена, суд приходить до висновку, що у відповідача перед позивачем відсутній обов»язок щодо сплати заборгованості повністю.

Крім цього, до матеріалів справи не представлено доказів звернення ОСОБА_1 щодо добровільного чи примусосого виконання позивачем рішення № 24/309 в частині зустрічного стягнення з Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми в розмірі 236 079, 38 грн., з них: 151 784, 88 грн. основного боргу, 20 160,00 грн. пені, 53 657,33 грн. втрат від інфляції, 8 023,81 грн.- 3% річних, 2 335, 36 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне визнати наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.12. 2008 р. у справі № 24/309 щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" - 309 476 грн. вартості нафтопродуктів, 3 094, 76 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 117 ГПК України, суд,-

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 24/309 - задоволити.

2. Визнати наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 09.12.2008 р. у справі № 24/309 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" - 309 476 грн. вартості нафтопродуктів, 3 094, 76 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню.

3. Ухвала набирає чинності в день її винесення.

Суддя Манюк П.Т.