ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.02.16р. Справа № 904/10692/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Дніпропетровська область, м. Нікополь

про дострокове розірвання договору оренди та зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Подолінська Т.В. довіреність № б/н від 12.11.2015р.

від відповідача: не з'явився ;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання з 24.11.2015 р. договору оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 від 01 серпня 2014 р., укладеного між ТОВ "І.К.ВЕЛ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зарахувати сплачений ТОВ "І.К.ВЕЛ" 08.08.2014 р. за платіжним дорученням № 112221 авансовий платіж в сумі 8500 грн. в рахунок сплати орендної плати за листопад 2015 р. (з 01.11.2015 р. по 24.11.2015 р.) і частково жовтень (з 25.10.2015 р. по 30.10.2015 р.).

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між сторонами 01.08.2014р. укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/08/14. Позивач направив відповідачу лист з пропозицією достроково припинити договір оренди з 30.09.2015р., у зв'язку із негативними показниками оперативної діяльності аптеки в орендованому приміщені. Відповідач відмовився надати згоду на дострокове припинення дії договору, мотивуючи тим, що договором та чинним законодавством України не передбачено його дострокове розірвання в односторонньому порядку. Відмова відповідача розірвати договір утискає права позивача, призводить до порушення співвідношення майнових інтересів сторін.

Ухвалою суду від 14.12.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 12.01.2016р.

12.01.2016р. позивач подав до суду уточнення до позовної заяви, просить суд:

- розірвати з 24.11.2015 р. договір оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 від 01 серпня 2014р., укладений між ТОВ "І.К.ВЕЛ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;

- зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зарахувати сплачений ТОВ "І.К.ВЕЛ" 08.08.2014 р. за платіжним дорученням № 112221 авансовий платіж в сумі 8500 грн. в рахунок сплати орендної плати частково за листопад 2015 р. (з 01.11.2015 р. по 24.11.2015 р.) і частково жовтень (з 25.10.2015 р. по 30.10.2015 р.).

12.01.2016р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

12.01.2016р. розгляд справи відкладено на 15.02.2016р.

15.02.2016р. відповідач подав до суду заяву про продовження строку розгляду справи. Ухвалою від 15.02.2016р. продовжено строк розгляду справи до 29.02.2016р. включно. 15.02.2016р. у судовому засідання оголошено перерву до 22.02.2016р.

22.02.2016р. у судовому засідання оголошено перерву до 29.02.2016р.

У судове засідання з'явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 22.02.2016р., в якому відображені відомості про явку сторін. 25.02.2016р. відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ" (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 (далі - договір).

За даним договором орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар прийняти у тимчасове платне користування (далі - оренда) на строк та на умовах даного договору нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, далі за текстом - приміщення (п. 1.1. договору).

Мета оренди - приміщення надається в оренду з метою розміщення орендарем пункту аптечної роздрібної торгівлі лікарськими засобами, засобами медичного призначення та іншими товарами, дозволеними для продажу в аптека (п. 1.4. договору).

Приміщення передається в оренду орендодавцем строком на 2 роки та 11 місяців до 30.06.2017 року (п. 1.5. договору).

Приміщення передається в оренду орендарю за "актом № 1 приймання-передачі приміщення в оренду", який підписується сторонами або уповноваженими особами в день підписання договору і який є його невід'ємною частиною з моменту підписання. Дата підписання акту № 1 приймання-передачі є початком перебігу строку оренди. Акт № 1 приймання-передачі приміщення має містити посилання на цей договір, відомості щодо складу і переліку майна, його стан, виявлені недоліки, встановлене в приміщенні інженерне обладнання та його стан, серійні номери лічильників та їх показники на день підписання (п. 2.1. договору).

Приміщення піддягає поверненню орендодавцю в стані, не гіршому ніж на момент передачі в оренду з урахуванням нормального зносу, протягом трьох днів після закінчення строк - оренди або дострокового розірвання договору за актом № 2 прийманпя-передачі. підписаним уповноваженими представниками сторін, якщо інше не передбачено договором. Про дату/час повернення приміщення з оренди орендар сповіщає орендодавця шляхом направлення письмового повідомлення (п. 2.3. договору).

Пунктом 3.1. договору встановлена щомісячна орендна плата за користування приміщенням, яка сплачується в безготівковій формі та складає:

- у період з 01.08.2014р. до 31.01.2015р. - 7 000,00 грн. без ПДВ;

- у період з 01.02.2015р. до 31.07.2015р. - 8 000,00 грн. без ПДВ;

- у період з 01.08.2015р. до повернення приміщення з оренди (згідно розділу 2 договору) - 8 500,00 грн. без ПДВ. Зазначені розміри орендної плати підлягають щорічній індексації (коефіцієнт індексації дорівнює 1 (одиниці).

Оплата орендної плати здійснюється у гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, у строки та на умовах, зазначених у цьому договорі (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору оплата оренди здійснюється орендарем в безготівковій формі шляхом перерахування передоплати на поточний рахунок орендодавця наступним чином:

- передоплата за перший місяць оренди у розмірі 7 000,00 грн. без ПДВ та за останній місяць у розмірі 8 500,00 грн. без ПДВ сплачується протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня укладення цього договору;

- за другий і наступні (окрім останнього) місяця оренди орендна плата сплачується щомісячно, не пізніше 02 (другого) числа поточного місяця в національній грошовій одиниці України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 2 років та 11 місяців, а в частині виконання зобов'язань сторонами - до повного їх виконання (п. 7.1. договору).

Згідно п. 7.3. договору, цей договір припиняється у випадках:

- закінчення строку дії;

- у разі дострокового припинення (розірвання) договору.

Достроково договір може бути припинений:

За письмовою згодою сторін (п. 7.4.1. договору);

У випадках, передбачених законодавством України, зокрема у разі ліквідації орендаря (п. 7.4.2. договору).

Приміщення було передане відповідачкм в оренду позивачу згідно акту приймання - передачі № 1 від 01.08.2014 р. (а.с. 11-12).

У зв'язку із негативними показниками оперативної діяльності аптеки, що знаходиться в орендованому приміщенні, позивач прийняв рішення про припинення діяльності аптеки, про що свідчить Повідомлення про припинення діяльності відокремленим підрозділом ліцензіата № 23/10/15 від 23.10.2015р., згідно якого ліцензіат - ТОВ "І.К.ВЕЛ" повідомив Державну службу України з лікарських засобів, що припинено діяльність відокремленого підрозділу, а саме Аптеки № 8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Листом вих. № 200 від 26.11.2015р. Державна служба України з лікарських засобів повідомила позивача про те, що нею відпрацьовано повідомлення про припинення діяльності відокремленим підрозділом від 23.10.2015р. та 13.11.2015р. внесено зміни до ліцензійного реєстру по ліцензії АЕ194176 від 20.05.2014р. на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Позивач направив відповідачу лист № 397 від 07.09.2015р., в якому зазначив, що у зв'язку з негативними показниками оперативної діяльності аптеки, що знаходиться в орендованому приміщенні, вимушений припинити її діяльність та, керуючись умовами договору, а саме пунктів 7.3., 7.4.1., припинити дію договору за згодою сторін та вважати 30 вересня 2015 року останнім днем дії договору оренди № 01/08/14 від 01.08.2014 року (а.с. 29).

Відповідач листом № 1 від 12.09.2015р. повідомив позивача про відмову про надання своєї згоди на дострокове припинення в односторонньому порідку дії договору № 01/08/14 від 01.08.2014р. оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3. Зазначив, що згідно діючого законодавства України, а також узгоджених сторонами положень договору оренди дострокове припинення (розірвання) в односторонньому порядку дії договору та відмова від виконання господарських зобов'язань не передбачені (а.с. 30).

Позивач звернувся до відповідача з листом № 617 від 18.11.2015р., в якому просив прибути 24.11.2015р. або направити повноважного представника для підписання актів повернення приміщення з оренди за договором оренди № 01/08/14 від 01.08.2014р. (а.с. 19).

Листом № 3 від 27.11.2015р. відповідач повідомив позивача, що договір № 01/08/14 від 01.08.2014р. є діючим, повернення приміщення з оренди здійснюється за наслідками припинення дії договору, а не під час його дії, тому вважає передчасним повернення приміщення з оренди (а.с. 22).

Таким чином, позивач вважає, що відмова відповідача розірвати договір утискає права позивача та призводить до порушення співвідношення майнових інтересів.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (1. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України).

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.(ч.1 ст.283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.283 Господарського кодексу України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);

Одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди;ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. (ч.1-3 ст.291 Господарського кодексу України).

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі недодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. (ст.188 Господарського кодексу України).

Тобто, як зазначено вище одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Статтею 784 Цивільного кодексу України визначено, що наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Позивач (наймач) не посилається на ст.784 Цивільного кодексу України, просить розірвати договір оренди з посиланням на ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України

Так, відповідно до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

З урахуванням положень частини другої статті 652 ЦК України можливість розірвання договору оренди (найму) пов'язується не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті цієї статті ЦК України при істотній зміні обставин (абз. 3 п. 5.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивач у позовній заяві зазначає, що укладаючи договір оренди реально не міг передбачити, зокрема, різке зростання курсу іноземних валют в 2015 році до української гривні в порівнянні з 2014р. У зв'язку із чим аптека приносила збитки. Позивач зазначає, що умовами договору не передбачено, що ризик зміни обставин, а саме: настання фінансово-економічної кризи несе позивач, який є стороною, заінтересованою у розірванні договору оренди.

Зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком сторін договору, а тому ці обставини не можуть вважатися підставами для зміни або розірвання договору оренди (найму) або для невиконання зобов'язань за ним. Саме лише зростання курсу гривні до іноземних валют також не є підставою для зміни або розірвання договору оренди (найму), оскільки у сторін договору є можливість передбачити в момент його укладення можливі коливання курсу гривні до іноземних валют, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти України (гривні) та її девальвації (абз. 1, 2 п. 5.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня (ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті (ст. 524 Цивільного кодексу України).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.1 ст. 533 Цивільного кодексу України).

Оплата орендної плати здійснюється у гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, у строки та на умовах, зазначених у цьому договорі (п. 3.2. договору).

В договорі оренди сторони визначили валюту, в якій має бути виконане грошове зобов'язання - гривня. Жодної прив'язки гривні до іноземної валюти договором не передбачено. Сторонами не визначено грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Таким чином зростання курсу іноземної валюти жодним чином не впливає на зобов'язання сторін за договором оренди. У зв'язку із зростанням курсу іноземної валюти розмір щомісячної орендної плати (до сплати в гривнях) не змінився.

Позивач зазначає, що діяльність аптеки почала приносити збитки, проте позивачем не додано доказів вчинення жодних дій щодо усунення причин збитковості та доказів неможливості усунення цих причин.

Як вказує позивач, подальше виконання умов договору призвело б до порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки позивач був би вимушений сплачувати орендну плату в розмірі 8 500,00 грн. на місяць, а відповідач, враховуючи неспроможність орендаря сплачувати орендну плату, був би позбавлений доходу, на який розраховував при укладенні договору (а.с.4).

Вищевказані твердження позивача вказують на те, що саме невиконання позивачем умов договору (несплата орендарем орендної плати) призвело б до порушення співвідношення майнових інтересів сторін, в той час коли однією з обов'язкових умов розірвання договору, встановлених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, є те, що саме виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем подано таблицю (підписану директором та головним бухгалтером) щодо фінансових показників за 2015 рік (а.с.32), з якої вбачається, що прибуток з червня по вересень 2015 року склав - 28 971,00грн. Разом з тим на маркетинг позивач витратив 29 334,00грн. Відповідаючи на запитання суду, представник позивача у судовому засіданні 29.02.2016р. доцільності та ефективності цих маркетингових досліджень пояснити не змогла, не надала докази чи пояснення (приклади) на підтвердження вчинення позивачем дій, спрямованих на підвищення ефективності діяльності аптеки.

Щодо припинення діяльності відокремленого підрозділу позивача (аптеки №8) суд вважає за необхідне звернути увагу, що наведене було здійснено за ініціативою самого позивача і тому не може бути розцінено як обставина, що відбулась поза його волею, яку він не міг перебачити та усунути.

Судом також приймаються до уваги рекомендації та роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013р. (п. 5.3), а саме, що зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком сторін договору, а тому ці обставини не можуть вважатися підставами для зміни або розірвання договору оренди (найму) або для невиконання зобов'язань за ним.

Таким чином, позивачем не доведено наявність усіх чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин, тому позовні вимоги в частині розірвання договору оренди не підлягають задоволенню.

Також у позовній заяві позивач просить суд зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зарахувати сплачений ТОВ "І.К.ВЕЛ" 08.08.2014 р. за платіжним дорученням № 112221 авансовий платіж в сумі 8500 грн. в рахунок сплати орендної плати частково за листопад 2015 р. (з 01.11.2015 р. по 24.11.2015 р.) і частково жовтень (з 25.10.2015 р. по 30.10.2015 р.).

Як вказано вище, відповідно до п. 3.4. договору оплата оренди здійснюється орендарем в безготівковій формі шляхом перерахування передоплати на поточний рахунок орендодавця наступним чином:

- передоплата за перший місяць оренди у розмірі 7 000,00 грн. без ПДВ та за останній місяць у розмірі 8 500,00 грн. без ПДВ сплачується протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня укладення цього договору;

- за другий і наступні (окрім останнього) місяця оренди орендна плата сплачується щомісячно, не пізніше 02 (другого) числа поточного місяця в національній грошовій одиниці України.

Таким чином, договором сторони чітко визначили призначення авансового платежу у розмірі 8 500,00 грн. без ПДВ, а саме: за останній місяць оренди.

Оскільки договір оренди нежитлового приміщення № 01/08/14 від 01.08.2014р. є діючим, та відповідно до п. 1.5 та 7.1 договору діє до 30.06.2017р. у суду відсутні підстави для зарахування авансового платежу за останній місяць в сумі 8500 грн. в рахунок сплати орендної плати частково за листопад 2015 р. (з 01.11.2015 р. по 24.11.2015 р.) і частково жовтень (з 25.10.2015 р. по 30.10.2015 р.).

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

17.02.2016р. відповідач подав до суду заяву, в якій просив суд стягнути з позивача витрати на сплату гонорару адвокату за надану правову допомогу у даній справі у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому згідно з пунктом 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а при відмові у позові - на позивача. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у межах цієї справи, відповідач надав: договір про надання адвокатської правової допомоги № 13/01-16 від 13.01.2016р. укладеного між відповідачем та адвокатом ОСОБА_3 (а.с. 128), Акт № 1 прийому передачі адвокатських послуг (робіт) від 15.02.2016р. (а.с. 129), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 17 від 15.02.2016р. про сплату 3 000,00 грн. (підстава: «договір про надання адвокатської допомоги № 13/01-16 від 13.01.2016р.») (а.с. 130), свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 2604 від 20.08.2012р. (а.с. 127).

Враховуючи те, що дана справа не потребує розрахунку розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, за обставин відсутності значної складності характеру спору між сторонами, враховуючи, те що адвокат не брав участі у судових засіданнях, оцінюючи юридичний зміст підготовленого відзиву на позов, приймаючи до уваги чинний на час розгляду справи рівень мінімальної заробітної плати, суд доходить висновку, що розумні витрати відповідача на оплату послуг адвоката складають 1 500,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарсько процесуального кодексу на позивача покладаються витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у розмірі 1500,00грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 2436,00 грн.

Позовна заява надіслана позивачем до суду 14.12.2015р. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата з 1 січня 2015 року становить 1 218 грн. При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2756,00 грн. згідно з платіжним дорученням №212179 від 07.12.2015р., замість 2436,00 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 320,00 грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу , що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 320,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.ВЕЛ" (49000, м. Дніпропетровськ, узвіз Селянський узвіз, буд. 3А, ідентифікаційний код 36439904) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (53213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у розмірі 1500,00грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2016

Суддя І.В. Мілєва