ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.03.16р. Справа № 904/9261/15
За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-ТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "БУДКОМПЛЕКТ", м. Дніпропетровськ

до відповідача -1 ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ", м. Херсон

відповідача-2 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО ТД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 226 619,46 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 2 від 02.02.16;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-ТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "БУДКОМПЛЕКТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО ТД" про стягнення заборгованості у розмірі 217 911,66 грн., з яких: 133 799,93 грн. - основна сума заборгованості, 5 069,73 грн. - 3% річних, 77 042,00 грн. - втрат від інфляції. Заявою від 10.02.16 позивач збільшив позовні вимоги до 226 619,46 грн. Позивачем були збільшені позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат. Так, позивач просить стягнути 6 378,40 грн. - 3% річних та інфляційні втрати в сумі 84 441,13 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору № 11 від 23.01.14 та договором поруки від 01.02.14.

Ухвалою суду від 23.10.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі. Ухвалою суду від 10.11.15 розгляд справи відкладався до 09.12.15. Ухвалою суду від 09.12.15 розгляд справи відкладався до 22.12.15. Судове засідання 22.12.15 не відбулося.

Розпорядженням № 1228 від 22.12.15 та протоколом про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 22.12.158 матеріали справи № 904/9261/15 передано на розгляд судді Ніколенко М.О. у зв'язку тимчасовою непрацездатністю судді КармазіноїЛ.П.

Ухвалою суду від 24.12.15 справу прийнято до провадження суддею Ніколенко М.О. та призначено у судове засідання на 20.01.16.

Ухвалою суду від 20.01.16 розгляд справи відкладений до 10.02.16.

Ухвалою суду від 10.02.16 розгляд справи відкладений до 01.03.16.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представники відповідача-1,2 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 09.02.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між постачальником (позивач) та покупцем (відповідач-1) укладений договір № 11 від 23.01.14 (Договір). Згідно предмету цього Договору, постачальник зобовязується передати у власність покупця відсів та щебінь (товар), окремими партіями згідно заявок покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити наступний товар. Найменування товару: відсів та щебінь в асортименті. Асортимент, орієнтовані кількість(обсяг), ціна за відповідну одиницю товару без урахуванням витрат на перевезення на дату укладання договору, визначаються у специфікації, яка є додатком №1 до цього договору (п.1.2). Згідно п. 3.1 договору, ціна договору становить 2 862 780,00 грн. з ПДВ, що станом на дату укладання договору дорівнює загальній вартості товару, без вартості перевезення. Остаточна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.14, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від повного виконання зобовязань за даним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором, і здійснив поставку продукції відповідачу-1, що підтверджується видатковими накладними (а.с.23-25), рахунками на їх оплату (а.с.107-109). Всього поставлено товару на суму 133 799,93 грн.

Згідно п. 4.1 договору, розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника вказаний у даному договорі на підставі рахунку фактури (рахунку), протягом 90 банківських днів після отримання товару, та виконання п.5.4 договору.

Враховуючі, що продукцію разом з визначеними документами було поставлено відповідачу-1, 24.02.14, то 90 банківських днів з дати отримання товару, сплинули 08.07.14.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, позивач порушив умови договору і не оплатив отриману продукцію.

Заперечення позивача щодо відсутності в матеріалах справи документів, що підтверджують поставку товару в розумінні п.5.4 договору не можуть бути судом взяті до уваги з наступного.

Додані до матеріалів справі видаткові накладні мають всі необхідні реквізити первинного документа, що містять відомості про господарську операцію та підтверджує факт її здійснення, як це передбачено ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме:

- Назву документа (форми);

- Дата і місце складання;

- Назву підприємства, від імені якого складено документ;

- Зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-Посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- Особистий підпис, інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, документи, надані позивачем покупцеві (тобто Відповідачу-1), повністю відповідають вимогам ст. 9 Закону України« Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, на підставі яких господарські операції можуть бути відображені в обліку підприємства.

Водночас, суд зазначає, що рахунок-фактура є документом, який містить певну інформацію (зокрема - платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти), і у разі ненадання цього документу та інших документів, не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України. Відтак, відсутність у відповідача-1 рахунку-фактури та інших документів не звільняє його від обов'язку виконати грошове зобов'язання у визначений договором або законодавством строк.

Такої самої правової позиції дотримується ВГСУ та Верховний Суд України під час розгляду аналогічних спорів (див. Постанову від 03 листопада 2015 року у справі № 908/3165/15 та Постанову ВСУ від 29.09.2009 № 37/405)

Таким чином, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом, є достатньою правовою підставою для визначення строку оплати товару згідно умов Договору. Отже, строк оплати товару починає розраховуватись з дати визначення видаткових накладних.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 133 799,93 грн. є обґрунтованими.

Згідно п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань": "З огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок."

Судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача-1 основну суму боргу в розмірі 133 799,93 грн. Однак, поручителем сплачено суму основного боргу, згідно платіжного доручення № 7 від 06.11.15, а отже на день прийняття рішення, сума основного боргу складає 132 799,93 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цього, Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Відповідача-1, 3% річних від простроченої суми у розмірі 6 378,40 грн., за період з 09.07.14 по 09.02.16 за всіма видатковими накладними.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, однак містить арифметичні помилки. За розрахунком суду, 3% річних від простроченої суму за вказаний позивачем період, складають 6 377,21 грн. Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 6 377,21 грн.

У зв'язку із порушенням умов договору, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 84 441,13 грн. за всіма видатковими накладними у період з серпня 2014 по січень 2016. Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, однак також містить арифметичні помилки. За розрахунком суду, інфляційні втрати від простроченої суми за вказаний позивачем період, складають 81 885,04 грн. Тому, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 81 885,04 грн.

Разом з тим, між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно - промислове підприємство ТД» (Відповідач -2) було укладено договір поруки (Договір поруки) 01.02.14 строком дії до 31.12.15.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, Поручитель (Відповідач -2) зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором (Позивачем) на суму не більше 2 000,00грн. за виконання Боржником (Відповідачем - 1) своїх зобов'язань за Договором № 11 від 23.01.14, зі всіма змінами та доповненнями, укладеними між Кредитором (Позивачем) і Боржником (Відповідачем -1) з оплати за поставлений товар, поставлений за вищевказаним договором.

Згідно п. 2.1 Договору поруки Поручитель (Відповідач - 2) зобов'язався виконати за Боржника (Відповідача - 1) обов'язки щодо здійснення оплати вартості поставленого товару. В той же час, згідно з приписами пункту 2.2 Договору поруки, Кредитор не має права вимагати від Поручителя виконання зобов'язань за Боржника в частині оплати суми основного боргу, що виник на підставі договору № 11 від 23.01.14 на суму не більше 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі.

За приписами, ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні божники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну), відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

У відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або і в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Вимогою №81-П від 04.096.15 позивач просив відповідача-2 сплатити 2000,00 грн., розмір обмеження відповідальності поручителя.

Платіжним доручення №7 від 06.11.15 відповідач-2 оплатив лише 1000,00 грн. Згідно з п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, провадження в справі припиняється, якщо відсутній предмет спору. Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема у випадку припинення існування предмету спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача-2 суми основного боргу в розмірі 1000,00 грн., підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Однак, заборгованість залишилась, і станом на день розгляду справи складає 1000,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги до поручителя є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково на суму 1000,00 грн.

Відповідно до ч.3 п.4.1. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача-1 та відповідача-2, то судовий збір покладається судом них пропорційно, виходячи із обґрунтовано заявленої суми позову: до відповідача-1- 222062,18 грн., до відповідача-2 -2000,00 грн.

Щодо підвідомчості справи господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 постанови ВГСУ №10 від 24.10.11 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК).

Абзацем 3 ст.15 ГПК України, визначено, що справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно із ч.3 ст.17 ГПК України, справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Відтак, справа за № 904/9261/15 повинна розглядатися у господарському суді Дніпропетровської області.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 193, 525, 526, 629, 530, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ частково.

Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" ( 73036, м. Херсон, вул. Поповича,23, код 31918234) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-ТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "БУДКОМПЛЕКТ" (49017, м.Дніпропетровськ, вул. Матлахова,14, код 13452399) 132 799,93 грн. - основної суми боргу, 6 377,21 грн. - 3% річних, 81 885,04 грн. - втрат від інфляції, 3 300,93 грн. судового збору. Припинити провадження до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХЕРСОНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" в частині 1000,00 грн.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО ТД" (49050, м. Дніпропетровськ, вул. Володі Дубініна,3, код 32627569) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧО-ТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "БУДКОМПЛЕКТ" (49017, м.Дніпропетровськ, вул Матлахова,14, код 13452399) 1000,00 грн. - основної суми боргу, 98,36 грн. судового збору. Припинити провадження до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО ТД" в частині 1000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 04.03.16.

Суддя М.О.Ніколенко