ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 березня 2016 року Справа № 912/1760/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Данилова Т.Б.

судді: Данилова М.В., Корсак В.А.

розглянувши матеріали касаційної скаргиГоловного управління Держгеокадастра у Кіровоградській області
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.09.2015р.
у справі господарського суду№912/1760/15 Кіровоградської області
за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хутірське"
до1) Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області 2) Головного управління Держгеокадастра у Кіровоградській області
треті особи1) Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області 2) Петроострівської сільської ради Новомиргородського району
провизнання поновленим договору, зобов'язання укласти додаткову угоду
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.09.2015р. касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастра у Кіровоградській області було повернуто скаржнику без розгляду, на підставі ч.ч.3, 4 ст.111, п.п.1, 2, 3, 4, 6 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником до касаційної скарги не було додано доказів, які підтверджують повноваження підписанта касаційної скарги, також скаргу подано безпосередньо до Вищого господарського суду України, та не додано документів, що підтверджують надіслання копії касаційної скарги з додатками іншим учасникам судового процесу, та не було додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, також в касаційні скарзі не було зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Подана вдруге 02.02.2016р. касаційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.09.2015р. також не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно із ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

При цьому, скаржником знову до касаційної скарги не додано доказів направлення копії касаційної скарги сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Хутірське", яке є позивачем у даній справі та Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області, що є відповідачем-2, та не додано доказів направлення копії касаційної скарги Новомиргородській районній державній адміністрації Кіровоградської області та Петроострівській сільській раді Новомиргородського району, що у даній справі є третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а відповідно до ч.4 ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову, що підтверджується відсутністю таких доказів у переліку доданих до касаційної скарги документів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга повертається, якщо до скарги не додано доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Також, скаржником до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у розмірі та порядку, передбаченому законом, натомість останнім в касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги з посиланням на фінансування скаржника з Державного бюджету України та відсутність коштів на сплату судового збору.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір", суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даною нормою передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р. роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст.8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи викладене, у колегії суддів Вищого господарського суду України відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору у розумінні ст.8 Закону України "Про судовий збір", а тому клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга повертається, якщо до скарги не додано доказів що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Окрім того, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, скаржник при зверненні в касаційній скарзі має чітко викладати зміст порушення із зазначенням порушених норм права при винесенні оскаржуваного рішення, натомість скаржником в касаційній скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, при цьому скаржник в касаційній скарзі знову керується ч.7 ст.189, ст.ст.212, 227 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як скарга подана до суду господарської юрисдикції, тобто подання скарги та її розгляд повинні здійснюватись за правилами Господарського процесуального кодекса України, а не Кодекса адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.86, ч.ч.3, 4 ст.111, п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В :

Відхилити клопотання Головного управління Держгеокадастра у Кіровоградській області про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастра у Кіровоградській області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.09.2015р. у справі №912/1760/15 господарського суду Кіровоградської області повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя Т. Данилова

Судді М. Данилова

В. Корсак