ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р.Справа № 922/3480/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "ВіЕйБі Лізинг", м. Київ
до ТОВ Науково-виробниче підприємство "Кіатон", м. Харків
про та за зустрічним позовом: стягнення коштів у сумі 84 174,50 грн. ТОВ Науково-виробниче підприємство "Кіатон", м. Харків до ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" про стягнення 84 174,50 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_2 - за дов. №189 від 28.01.16 року;

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_3 - за дов. №1 від 11.01.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.08.2015 р. (суддя Лавренюк Т.А.) провадження за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" до товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Кіатон" припинено. В задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Кіатон" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 р. рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2015 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 р. та рішення господарського суду Харківської області від 17.08.2015 р. в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області частині вимог зустрічного позову.

30.12.2015 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу № 922/3480/15 призначено для розгляду судді Жельне С.Ч.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.01.2016 р. справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 28.01.2016 р. о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 28.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 10.02.2016р.

10.02.2016 р. від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов письмовий відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№4461). Не погоджуючись з позовними вимогами, викладеними у зустрічній позовній заяві, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що пунктом 6.7 Договору сторонами на вільних засадах було узгоджено, що сплачені лізингоодержувачем платежі не підлягають поверненню з підстав, передбачених цим договором, а саме у разі його розірвання або припинення , а тому вимоги повернення сплачених лізингових платежів позивачу за зустрічним позовом є безпідставними.

10.02.2016 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 01.03.2016 р. 12:30 год.

Після перерви судове засідання було продовжено.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства КІАТОН (позивач за зустрічним позовом) у судовому засіданні 01.03.2016 р. на заявлених позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просить суд задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та ухвалі Вищого господарського суду України. Проти додаткових заперечень представника відповідача за зустрічним позовом заперечував, з приводу чого надав суду усні пояснення.

Представник відповідача за зустрічним позовом підтримав додаткові заперечення проти зустрічного позову на викладених підставах та просив в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються зустрічні позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін з приводу зустрічного позову, суд встановив наступне.

30.07.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ВІЕЙБІ Лізинг та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства КІАТОН укладено договір фінансового лізингу № 130730-53/ФЛ-Ю-А від 30.07.2013 року (далі договір), відповідно до умов якого відповідач за зустрічним позовом зобовязався набути у свою власність та передати на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладання договору наведені в додатку Специфікація, а позивач за зустрічним позовом зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору, в склад яких входить, зокрема: сума відшкодування (компенсація) частини вартості предмету лізингу та винагорода (комісія) відповідача за зустрічним позовом за отриманий в лізинг предмет лізингу (п.2.2. договору). По закінченню строку лізингу до позивача за зустрічним позовом переходить право власності на предмет лізингу.

Строк користування Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства КІАТОН предметом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в додатку Графік сплати лізингових платежів до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але у будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Сторонами договору складено та підписано специфікацію, в якій сторони погодили предмет лізингу, його найменування, марку, модель, комплектацію, рік випуску, ціну одиниці, кількість і загальну вартість, а саме: автомобіль Skoda Rapid Ambition 1.6 TDI, хетчбек-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2013, дата реєстрації 20.08.2013 р., номер кузова (шасі, рами, заводський) TMBAL2NH7DB101486, номер двигуна НОМЕР_2 на загальну суму 145 350,00 грн.

У п.2 загальних умов договору сторони погодили порядок розрахунків, а саме: позивач за зустрічним позовом зобовязався сплатити авансовий платіж протягом трьох банківських днів з моменту відправлення рахунку (п.2.4. загальних умов договору).

За умовами п.2.4. загальних умов договору, всі чергові лізингові платежі, відповідно до графіку сплати лізингових платежів за загальними умовами договору, позивач за зустрічним позовом зобовязувався сплачувати у число сплати в кінці кожного періоду лізингу, починаючи з наступного календарного місяця за календарним місяцем, в якому був підписаний акт.

Між сторонами підписано графік сплати лізингових платежів, який складається з відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу та винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг предмет лізингу.

Відповідач за первісним позовом на виконання умов договору передав у платне володіння та користування позивачу за зустрічним позовом предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується актом прийому-передачі від21.08.2013 р.

Позивач за зустрічним позовом в порушення умов договору взяті на себе зобовязання по сплаті лізингових платежів здійснював несвоєчасно.

Пунктом 6.6. загальних умов договору сторони погодили, що у разі порушення лізингоодержувачем умов пунктів 6.5., 9.3. загальних умов, умов додатку Страхування до договору лізингодавець має право в односторонньому порядку відмовитися (розірвати) від договору та вилучити предмет лізингу у лізингоодержувача.

За приписами ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ч.3 ст.7 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Виходячи із наведених норм та загальних правил до договору фінансового лізингу, 15.06.2015 р. відповідач за зустрічним позовом надіслав позивачу за зустрічним позовом повідомлення № 841 про розірвання (відмову від) договору, в звязку з наявністю прострочення по сплаті лізингових платежів понад 30 днів та про повернення предмета лізингу.

Таким чином, судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 130730-53/ФЛ-Ю-А від 30.07.2013 року є розірваним.

Також судом встановлено, що 30.06.2015 року співробітниками відповідача за зустрічним позовом предмет лізингу був вилучений без згоди позивача за зустрічним позовом.

За період з 16.08.2013 року по 03.07.2015 року позивачем за зустрічним позовом сплачено лізингові платежі, у тому числі в рахунок відшкодування вартості предмету лізингу в сумі 84 174,70 грн. в якості покупної ціни предмету лізингу, що підтверджується платіжними дорученнями позивача за зустрічним позовом: № 149 від 20.09.2013 р., № 158 від 17.10.2013 року, № 45 від 19.02.2014 року, № 56 від 27.02.2014 року, № 66 від 05.03.2014 року, № 81 від 18.03.2014 року, № 110 від 24.04.2014 року, № 135 від 19.05.2014 року, № 254 від 09.09.2014 року, № 281 від 26.09.2014 року, № 321 від 10.11.2014 року, № 343 від 04.12.2014 року, № 346 від 04.12.2014 року, № 395 від 20.01.2015 року, № 418 від 06.02.2015 року, № 489 від 24.03.2015 року, № 567 від 17.06.2015 року та Квитанцією № 0.0.405242411.2 від 03.07.2015 року.

Згідно ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено статтею 2 Закону України Про фінансовий лізинг, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених ЦК України та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі статтею 16 Закону України Про фінансовий лізинг лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Частиною 2 статті 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.

Частиною 2 ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Отже, часткова оплата лізингоодержувачем вартості майна, переданого у лізинг має регулюватися положеннями, які регулюють правовідносини купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи наведене та те, що право власності на предмет лізингу від позивача за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом при розірванні договору не перейшло, утримання відповідачем за зустрічним позовом такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості предмету лізингу, є безпідставним.

При вирішенні даної справи суд також бере до уваги правову позицію, викладену у Постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 29.10.2013 р. по справі №3-31гс13 і не вбачає підстав для відходу від неї, про необхідність чого заявляє ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" з огляду на пункт 6.7 Договору, згідно якого сплачені лізингоодержувачем платежі не підлягають поверненню з підстав, передбачених цим договором, а саме у разі його розірвання або припинення. Буквальне тлумачення вказаного пункту Договору, без врахування складових лізингових платежів, якими лізингоодержувача сплачує ціну товару, як це робить ТОВ "ВіЕйБі Лізинг", ігноруватиме норму ст. 693 ЦК України та суперечитиме таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, що містяться в пункті 6 ст. 3 ЦК України.

Враховуючи те, що договір між сторонами є розірваним, а складова частина лізингового платежу, як відшкодування вартості предмету лізингу, в розмірі 84 174,70 грн. відповідачем позивачу за зустрічним позовом не повернута, вказана сума є заборгованістю відповідача за зустрічним позовом за договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність у матеріалах справи доказів, що підтверджують достатність правових підстав для задоволення вимог позивача за зустрічним позовом, що випливають з договору.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст.49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «КІАТОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЕЙБІ Лізинг», м. Київ по справі задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЕЙБІ Лізинг» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд.13/2 (літера «Б»), код - 33880354) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «КІАТОН» (61085, м. Харків, вул. Астрономічна, буд.17, к.40, код - 31633477) - 84174 грн. 70 коп. заборгованості за Договором фінансового лізингу № 130730-53/ФЛ-Ю-А від 30.07.2013 р. та 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_1