ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Справа № 921/349/15-г/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кравчука Г.А. - головуючого,
Алєєвої І.В., Рогач Л.І., (доповідача)

розглянувши матеріали касаційних скарг Приватного підприємства "Горожанка" та Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 16.09.2015
у справі№ 921/349/15-г/13
Господарського судуТернопільської області
за позовомДочірнього підприємства "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент"
до- Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; - Монастириської районної державної адміністрації

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Горожанської сільської ради; - Приватного підприємства "Горожанка"
про визнання відновленим і продовженим терміну дії Договору оренди землі від 01.12.2008, раніше укладеного між орендарем - ДП "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент" та орендодавцем - Монастириською районною державною адміністрацією з питання строкового платного користування земельною ділянкою площею 83,44 га, яка знаходиться на території Горожанської сільської ради за межами населеного пункту, на той же 5-річний термін і на тих же умовах
за участю представників: позивача відповідачів третіх осіб - Мельник А.В.- представ. дов. від 13.05.2015 - не з'явився - не з'явився - не з'явився - Мостовенко Ю.В.- представн. дов. від 26.02.2016

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 Дочірнє підприємство "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" звернулось до господарського суду з позовом до Головного управління Держземагентства у Тернопільській області про визнання відновленим і продовженим договору оренди землі від 01.12.2008, раніше укладеного між орендарем - Дочірнім підприємством "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" та орендодавцем - Монастириською районною державною адміністрацією щодо строкового платного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, площею 83,44га (кадастровий номер :01:001:2303), яка знаходиться на території Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за межами населеного пункту, на той же 5-річний термін і на тих же умовах (відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 02.04.2015 решта вимог позовної заяви залишена без розгляду на підставі пункту четвертого частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України). Позовні вимоги вмотивовано відсутністю заперечень відповідача, висловлених протягом місячного строку, щодо користування позивачем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, в зв'язку з чим договір оренди є поновленим на той самий строк та на тих самих умовах відповідно до частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідач проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що у зв'язку із внесеними змінами до законодавства та неоскарженою в судовому порядку відмовою у поновленні договору оренди позивачу ним оголошено земельні торги та включено спірну земельну ділянку до переліку земельних ділянок право оренди яких може бути продано шляхом проведення аукціону, зазначений аукціон відбувся з визначенням переможця.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2015 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Горожанську сільську раду та Приватне підприємство "Горожанка".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 (суддя Стопник С.Г.) задоволено позов Дочірнього підприємства "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент" с. Ямниця, Тисменицького району Івано-Франківської області та визнано відновленим і продовженим договір оренди землі від 01.12.2008, раніше укладений між орендарем - Дочірнім підприємством "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" та орендодавцем - Монастириською районною державною адміністрацією щодо строкового платного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, площею 83,44га (кадастровий номер :01:001:2303), яка знаходиться на території Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за межами населеного пункту, на той же 5-річний термін і на тих же умовах.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 задоволено клопотання Дочірнього підприємства "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент" с. Ямниця та залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Монастириську районну державну адміністрацію.

Ухвалою суду від 05.08.2015 внаслідок реорганізації Головного управління Держземагенства у Тернопільській області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області замінено відповідача - Головне управління Держземагенства у Тернопільській області правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 (судді Плотніцкий Б.Д. - головуючий, Кравчук Н.М., Мельник Г.І.) рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими у справі рішеннями, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області та Приватне підприємство "Горожанка" подали до Вищого господарського суду України касаційні скарги, в яких просять рішення та постанову у справі скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Касаційні скарги вмотивовано доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки судами не враховано невідповідності умов відновленого договору чинному законодавству, відсутність доказів звернення позивача у встановленому порядку, відповідно до вимог чинного законодавства до уповноваженого органу щодо поновлення договору; суди не врахували проведення орендодавцем земельних торгів щодо права оренди спірної земельної ділянки, за результатами яких визначено переможця ПП "Горожанка" переможцем внесено річну плату за оренду спірної земельної ділянки, судами не взято до уваги зміну нормативної грошової оцінки та невідповідності плати, що вносилась орендарем, відтак, суди не врахували докази щодо неможливості поновлення договору оренди від 01.12.2008 на той самий строк та на тих саме умовах.

Позивач у відзиві на касаційні скарги заперечив доводи, викладені в них, зазначивши про правомірність рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідачі, третя особа Горожанська сільська рада не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та Приватного підприємства "Горожанка", присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.12.2008 Монастириською районною державною адміністрацією (орендодавцем) та Дочірнім товариством "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент" (орендарем) укладено договір оренди землі (далі по тексту - договір), за умовами якого (пункти 1, 2) орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 83,44 га, яка знаходиться на території Горожанської сільської ради за межами населеного пункту.

Пунктом 8 договору визначено, що останній укладено терміном на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 43 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації; договір зареєстровано у Монастириському районному відділі Тернопільської філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 січня 2009 року за №02, а відтак саме з 20.01.2009 договір набрав чинності.

Суди встановили, що позивач, маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору на новий строк, звертався у Монастириську РДА із листом-повідомленням від 31.10.2013 про поновлення договору оренди землі від 01.12.2008, що підтверджується описом вкладення у цінний лист із штемпелем відділення Укрпошти від 01.11.2013.

Також позивач звертався до Відділу Держземагенства у Монастириському районі з листом про поновлення договору оренди землі, який отримано Відділом Держземагенства у Монастириському районі 01.11.2013 (вх. №758); до вказаного листа додано проект додаткової угоди до договору оренди землі від 01.12.2008. Відділ Держземагенства у Монастириському районі 14.11.2013 за результатами розгляду вказаної заяви ДП "Ямниця" та перевірки представлених матеріалів звернувся до Головного управління Держземагенства у Тернопільській області з листом про прийняття відповідного наказу щодо орендованої земельної ділянки, додавши до нього копії необхідних документів.

Відповідно до змісту заяви позивача, адресованої начальнику Головного управління Держземагенства у Тернопільській області (отримана останнім 20.11.2013 вх. № 2661/17-11), позивач просить відповідно до вимог Закону України "Про оренду землі" та чинного законодавства поновити (або внести зміни) у договір оренди земельної ділянки із зазначенням номера реєстраційної справи договору оренди землі від 01.12.2008, у якості додатків до заяви вказано основний договір оренди землі та проект додаткової угоди.

Головне управління Держземагенства у Тернопільській області листом № 41-40/2957 від 17.12.2013 повідомило позивача про те, що не є стороною-орендодавцем за договором оренди від 01.12.2008, відтак, Держземагенство та його територіальні органи не можуть видавати накази про поновлення (розірвання) договорів оренди та/або вносити зміни до них, а для вирішення питання необхідно звернутися до органу, з яким укладено договір, або вирішувати дане питання в судовому порядку.

Листом № 01-17/484 від 04.03.2014 Відділ Держземагенства у Монастириському районі (з посиланням на лист ГУ Держземагенства у Тернопільській області № 41-40/171 від 03.03.2014) повідомив позивача, що номери наказам, які приймаються Головним управлінням щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб присвоюються Держземагенством України, у зв'язку з чим рекомендовано звернутися до Головного управління Держземагенства через Відділ Держземагенства у Монастириському районі після врегулювання ситуації, яка виникла в Держземагенстві України.

Позивач звернувся з листом від 24.07.2014 до Державного агентства земельних ресурсів, у відповідь отримано лист № 28-28-0 13-9458/2-14 від 06.08.2014, у якому вказано, що договір оренди землі та укладання додаткової угоди повинно здійснюватись Головним управлінням Держземагенства у Тернопільській області на підставі відповідного рішення.

01.09.2014 листом № 71 позивач повторно звернувся до Головного управління Держземагенства в Тернопільській області з пропозицією підписати додаткову угоду до договору землі. На дане звернення Головне управлінням надало відповідь № 19-19-0.53-5362/2-14 від 07.11.2014, у якій зазначило, що у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки реалізація прав на земельну ділянку можлива за умови розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За висновками судів ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору та продовження використання орендарем земельної ділянки і після закінчення строку дії договору підтверджується довідками Відділу агропромислового розвитку Монастириської РДА № 04-01/123 від 10.04.2015, Монастириської РДА № 02-16/01-841 від 17.04.2015 та Бучацької об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області № 1268/19-11-15 від 21.04.2015 та сплатою орендної плати після закінчення строку дії договору оренди землі, що підтверджується платіжними дорученнями № 3369 від 28.01.2014, № 3535 від 26.02.2014, № 3748 від 27.03.2014, № 4264 від 27.06.2014, № 4385 від 29.07.2014, № 4772 від 30.10.2014, № 4809 від 27.11.2014.

Суди також встановили, що наказом Головного управління Держземагенства у Тернопільській області від 30.10.2014 № 77/0/13-14 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 83,4428 га, кадастровий номер :01:001:2303, за межами населеного пункту на території Горожанської сільської ради Монастириського району, включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах; 27.03.2015 за результатами проведених Головним управлінням Держземагенства в Тернопільській області земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності (протокол № 7), переможцем визначено Приватне підприємство "Горожанка", , яким запропоновано найвищу плату за користування земельною ділянкою лот № 7(3284) в сумі 240756,36 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди вказали про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та дотримання позивачем порядку повідомлення орендодавця про намір продовжити дію договору оренди землі; позивач вірно визначив особу, уповноважену вирішувати питання щодо продовження договору оренди землі, враховуючи зміни в законодавстві, натомість, відповідачі порушили переважне право позивача та не довели неможливості розгляду питання щодо поновлення строку дії спірного договору на новий строк та наявності законних підстав для проведення земельних торгів з подальшою передачею спірної земельної ділянки іншому орендатору і прийняття від нього грошових коштів (орендної плати) оскільки у справі відсутні докази укладення та підписання акта повернення земельної ділянки.

Водночас господарські суди задовольнили позов відповідно до наведених позивачем предмету та підстав за приписами частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", зазначивши, що договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Судова колегія відзначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із статтями 13, 30 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

12.03.2011 набрав чинності Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011, яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі" викладено у новій редакції і до спірних правовідносин щодо пролонгації (продовження, поновлення) договору має застосовуватися саме та редакція Закону України" Про оренду землі", яка була чинною на момент їх виникнення, тобто, редакція, яка діяла після 12.03.2011.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час закінчення строку дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Разом з тим, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відтак, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п'ятої зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною 6 наведеної вище статті.

Так, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Натомість для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів, як-то: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 та у справі № 6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 у справі № 6-3цс15 та у справі № 6-4цс15.

Натомість зі змісту судових рішень вбачається, що господарські суди попередніх інстанцій не розмежували зазначені вище правові конструкції та дослідили обставини справи щодо дотримання позивачем процедури реалізації переважного права як орендаря на укладення договору оренди на новий строк, залишивши поза увагою предмет та підстави позову, поданого в порядку частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" на захист його права на поновлення договору.

Поза тим матеріали справи не містять доказів укладення сторонами додаткової угоди про поновлення договору, що є обов'язковою при поновленні в порядку частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", звернення позивача до уповноваженого органу за укладенням саме додаткової угоди про поновлення договору, відмови чи бездіяльності уповноваженого органу щодо укладення додаткової угоди, оскарження таких дій в судовому порядку, наявності судового спору про укладення такої додаткової угоди (хоча б в межах цієї справи). Відтак, матеріали справи не містять доказів порушення права позивача на поновлення договору оренди відмовою чи бездіяльністю відповідача щодо укладення додаткової угоди; суд розглянув питання про визнання права, як юридичного факту, не звернувши уваги на вимоги законодавства щодо необхідності документального оформлення права на поновлення договору оренди землі у визначений спосіб та не з'ясувавши належний спосіб захисту у випадку відмови орендодавця чи його бездіяльності в такому оформленні.

Судова колегія також зазначає, що відсутність оформленого документа - акта прийому-передачі земельної ділянки з оренди - не спростовує факту здійснення відповідачем дій з розпорядження спірною земельною ділянкою, проведення аукціону та виникнення у зв'язку з цим правовідносин, пов'язаних з реалізацією результатів проведеного аукціону; існування іншого дійсного правочину з третьою особою щодо розпорядження однією і тією ж земельною ділянкою також засвідчує, що судовий захист права, яке позивач вважає порушеним, не відбувся в належний спосіб.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Господарські суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, наведене не врахували, невірно визначили зміст права, за захистом якого звернувся позивач, не перевірили в повному обсязі обставини, з якими пов'язується існування такого права, порушення цього права та, відповідно, належний спосіб його захисту, дійшовши висновків про задоволення позовних вимог за відсутності необхідних для цього підстав та у неналежний спосіб.

Недоведеність порушеного права, як і невірно обраний спосіб захисту порушеного права є самостійними підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди попередніх інстанцій всупереч статям 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України не надали правову оцінку взаємовідносинам сторін у даному спорі та неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин судові рішення, прийняті з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, слід скасувати, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частиною 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України про розподіл господарських витрат, зокрема, передбачено, що витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Пунктом 11 статті 11111 Господарського процесуального кодексу України передбачено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Касаційна інстанція встановила, що відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку сплачений скаржниками судовий збір при поданні касаційних скарг підлягає стягненню на їх користь з позивача в рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за розгляд касаційних скарг.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 1115, 1117, пунктом 2 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Горожанка" та касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року у справі № 921/349/15-г/13 Господарського суду Тернопільської області та рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.05.2015 скасувати.

У позові відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" (77422, вул. Б. Хмельницького 1-А, с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний код 20539936) на користь Приватного підприємства "Горожанка" (90600, вул. Київська, 199, м. Рахів, Закарпатської області, ) 1461,60 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за розгляд касаційної скарги.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано - Франківськцемент" (77422, вул. Б. Хмельницького 1-А, с. Ямниця, Тисменицький район, Івано- Франківська область, ідентифікаційний код 20539936) на користь Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (46021, вул. Грушевського,8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 39766192) 1461,60 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Тернопільської області.

Головуючий Г. Кравчук

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач