ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016р. Справа№ 914/53/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд», м.Львів

до відповідача: Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області

про стягнення 377731,01грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представники за довіреностями

від відповідач: ОСОБА_2 голова сільської ради; ОСОБА_3 представник за довіреністю

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірмою «Західтрансбуд», м.Львів до Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, с.Стрілки Старосамбірського району Львівської області про стягнення 377731,01грн., з яких 24666,17грн. 3% річних та 353064,84грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 13.01.2016р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 01.02.2016р., надано відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою суду від 01.02.2016р. розгляд справи відкладено на 22.02.2016р. у звязку з неявкою відповідача.

Представникам сторін розяснено права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 22.02.2016р. зявився, долучив до матеріалів справи додаткові документи (вх.№3914/16 від 02.02.2016р.), позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, вказаних у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в серпні 2012 року рішенням суду частково задоволено позовні вимоги ТзОВ «Західтрансбуд» та стягнуто з Стрілківської сільської ради на його користь, серед іншого, 929118,00грн. боргу за договором підряду №6/10 від 01.12.2008р. Зважаючи на те, що рішення суду відповідачем не виконано, заборгованість за роботи, виконані за договором, не погашено, ТзОВ «Західтрансбуд» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення 24666,17грн. 3% річних та 353064,84грн. індексу інфляції, нарахованих у відповідності до ст.625 ЦК України на вказану суму боргу. Просив позов задоволити.

Представники відповідача в судове засідання 22.02.2016р. зявилися, письмового відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів не подали, однак, наявність заборгованості не заперечили, усно повідомили про те, що оплати на виконання вищезазначеного судового рішення Стрілківською сільською радою не проводились, зважаючи на відсутність бюджетних коштів. У звязку з чим заявили також усне клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду.

Представник позивача проти такого клопотання відповідача усно заперечив, зважаючи на його необґрунтованість.

У відповідності до ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено таке.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.08.2012р. по справі №5015/3210/12, яке набрало законної сили, встановлено, що заборгованість Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (відповідач по справі) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Західтрансбуд» (позивач по справі) внаслідок неналежного виконання зобовязання з оплати робіт, виконаних за договором підряду №6/10 від 01.12.2008р. згідно актів виконаних робіт №1, №2, №3 та довідкою № КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2009 року, становила 929118,00грн. Відтак, зазначеним рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 929118,00грн. основного боргу за договором підряду №6/10 від 01.12.2008р., а також 164453,87грн. інфляційних втрат, 77205,89грн. 3% річних та 23415,56грн. судового збору. Оскільки зазначене рішення суду не виконувалось, ТзОВ «Західтрансбуд» в грудні 2014 року звернулось до суду із позовом про стягнення із Стрілківської сільської ради 3% річних та індексу інфляції, нарахованих на суму основного боргу, зазначену у наведеному вище рішенні суду. Рішенням господарського суду Львівської області від 26.01.2015р. по справі №914/4618/14, яке набрало законної сили, стягнуто із відповідача на користь позивача 69758,13грн. 3% річних та 191398,28грн. індексу інфляції.

Як зазначено у позовній заяві та не заперечується відповідачем, на момент вирішення спору заборгованість, встановлену зазначеними рішеннями суду, не погашено.

Зважаючи на те, що відповідачем зобовязання по оплаті проведених за договором №6/10 від 01.12.2008р., згідно актів виконаних робіт №1, №2, №3 та довідки № КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт за серпень 2009, підрядних робіт не виконано, Товариство з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма «Західтрансбуд» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення зі Стрілківської сільської ради 24666,17грн. 3% річних, нарахованих за період з 23.12.2014р. по 10.11.2015р. включно та 353064,84грн. індексу інфляції за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Правова норма ч.1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, ч.3 ст.35 ГПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.4.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. розяснено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Окрім цього, а в п.5.1 вказаної Постанови зазначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Окрім цього, у п.7.1 цієї Постанови зазначається, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи правову природу індексу інфляції та 3% річних, стягнення яких передбачено ч.2 ст.625 ГПК України, зважаючи на те, що встановлену рішенням суду заборгованість за проведені підрядні роботи за договором №6/10 від 01.08.2008р. не оплачено, а за рішенням господарського суду Львівської області від 26.01.2015р. у справі №914/4618/14 присуджено до стягнення суми 3% річних, нарахованих за період з 22.06.2012р. по 22.12.2014р. включно, та індексу інфляції, за період з вересня 2013 року по листопад 2014 року включно, суд, проаналізувавши поданий позивачем розрахунок позовних вимог й провівши відповідний перерахунок, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 24666,17грн. 3% річних за період з 23.12.2014р. по 10.11.2015р. включно та 353064,84грн. індексу інфляції за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року включно, нараховані за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе за договором зобовязань із оплати за проведені підрядні роботи, обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо тверджень відповідача про неможливість погасити заборгованість за договором за відсутності затвердженого бюджету, суд зазначає, що відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.1.10 Постанови №14 від 17.12.2013р. розяснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). Також суд звертає увагу на те, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобовязань, взятих на себе за договором. Окрім цього, за змістом частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання, про що, зокрема, зазначено у Постанові Верховного суду від 15.05.2012р. по справі № 11/446. Також в п.5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (див. постанову Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі №15/5027/715/2011).

Щодо заявленого усно представниками відповідача клопотання про надання відстрочки виконання судового рішення, слід зазначити, що відповідно до п.6 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити його виконання. Водночас, суд звертає увагу на те, що підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Про це, зокрема, йдеться у розясненнях Пленуму Вищого господарського суду України, наданих у п.7.2 Постанови №9 від 17.10.2012р. Відтак, зважаючи на те, що Стрілківською сільською радою не надано жодних доказів, які би свідчили про складність чи неможливість виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленого представниками відповідача в судовому засіданні 22.02.2016р. клопотання про відстрочку виконання судового рішення слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, судовий збір в розмірі 5665,97грн. слід покласти на відповідача в повному обсязі. Також суд звертає увагу на розяснення Пленуму Вищого господарського суду України, надані у п.3.4 Постанови №7 від 21.02.2013р., що у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути зі Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (Львівська область, Старосамбірський район, с.Стрілки; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва в західному регіоні фірми «Західтрансбуд» (м.Львів, вул.Мельника, буд.8; ) 24666,17грн. 3% річних та 353064,84грн. індексу інфляції.

3. Стягнути зі Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (Львівська область, Старосамбірський район, с.Стрілки; ) 5665,97грн. судового збору в доход Державного бюджету України.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 29.02.2016р.

Суддя Щигельська О.І.