ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Справа № 917/1799/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк Д.Кривди, С.Могил,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 16.12.2015
Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 917/1799/14
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
простягнення 87 149 736,87 грн,
у судове засідання прибули представники:
позивачаДанилевський О.М. (дов. від 18.04.2014),
відповідачаЛевченко О.В. (дов. від 12.01.2016 № 10-73/225), Остроушко О.Л. (дов. від 02.12.2015 № 10-74/14885),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 4203/13-ТЕ-24 від 10.12.2013 у розмірі 87 149 736,87 грн, з яких 66 079 036,35 грн основного боргу, 9 635 760,06 грн пені, 3 021 180,33 грн 3% річних, 8 413 759,73 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.10.2015 (колегія суддів: І. Кльопов, Л. Іванко, О. Іваницький), залишеним без зміни постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 (колегія суддів: Ю. Могилєвків, В. Пушай, О. Плужник), позов задоволений частково шляхом присудження до стягнення 39 849 957,35 грн основного боргу, 1 592 906,52 грн пені, 596 111,69 грн 3% річних, 4 520 692,14 грн інфляційних втрат. У частині стягнення з відповідача 26 229 079,40 грн основного боргу провадження припинене. У іншій частині у позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані наступним.

10.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 4203/13-ТЕ-24 (далі - Договір).

Вказаний Договір укладений сторонами у редакції, визначеній рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2013, яке залишене без зміни постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/7409/13 від 27.11.2013 (п.10.13 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 10.12.2013 внесені зміни до п. 2.1 та п. 5.5 Договору.

Предметом Договору є передача продавцем (позивачем) у власність покупця (відповідача) у 2013 році природного газу, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 та зобов'язанням відповідача прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Газ, що продається за умов зазначеного договору, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (п.1.2. Договору).

Сторонами погоджено, що продавець передає покупцеві протягом 2013 року газ обсягом до 102642,00 тис. куб. м. (п.2.1 Договору в редакції додаткової угоди №1).

Ціна за 1000 куб.м. природного газу складає 1091,00 грн, з урахуванням ПДВ складає 1309,20 грн (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 та п. 3.4 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла /вузлів обліку газу покупця. Акти приймання-передачі є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що з січня по грудень 2013 року продавець поставив, а покупець прийняв природний газ, на загальну суму 133 720 378,80 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи актами приймання-передачі природного газу.

У відповідності до п. 6.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач розрахувався з позивачем частково за природний газ. На момент подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становила 66079036,35 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за поставлений природний газ позивачем нараховані по кожному платежу окремо та заявлено до стягнення 9 635 760,06 грн пені, 3 021 180,33 грн 3% річних та 8 413 759,73 грн інфляційних втрат.

Водночас, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації, ПАТ "Полтаваобленерго" та ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", уклали Спільне протокольне рішення організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 218 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 11.02.2014 (далі СПР № 218) на суму 23 515 190,70 грн.

Заборгованість у сумі 23 515 190,70 грн підтверджується зведеним реєстром актів звіряння для проведення розрахунків по погашенню заборгованості згідно з постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 станом на 01.02.2014.

Оплата здійснена платіжним дорученням № 1 від 21.02.2014 на суму 23515190,70 грн.

Крім того, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, ПАТ "Полтаваобленерго" та ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укладені: договір про організацію взаєморозрахунків № 1039/30 від 04.12.2014 (далі - договір № 1039/30) на суму 7 660 553,04 грн; договір про організацію взаєморозрахунків № 1040/30 від 04.12.2014 (далі - договір № 1040/30) на суму 2 854 000,00 грн; договір про організацію взаєморозрахунків № 1041/30 від 04.12.2014 (далі - договір № 1041/30) на суму 63 690 772,00 грн (з них по договору № 4203/13-ТЕ-24 на суму 15 714 526,36 грн).

Предметом вищезазначених договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і постанови Кабінету міністрів України від 29.01.2014 № 30 (далі - порядок та умови).

Вищеукладені договори передбачають перерахування з Державного бюджету України відповідачеві заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню в сумі 74 205 325,04 грн з них у сумі 26 229 079,40 грн по договору № 4203/13-ТЕ-24.

У свою чергу відповідач перерахував кошти у сумі 26 229 079,40 грн (18.12.2014 та 29.12.2014) у рахунок погашення заборгованості за природний газ за 2013 рік за Договором.

За змістом п.12.2. договору № 1039/30, договору № 1040/30 та договору № 1041/30 сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості; перерахувати кошти наступній стороні.

Умовами п. 17 договору № 1039/30, договору № 1040/30 та договору № 1041/30 передбачено, що сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмета договору.

Враховуючи надання відповідачем у процесі розгляду спору доказів про сплату 26 229 079,40 грн заборгованості за природний газ, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 26 229 079,40 грн підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмета спору у цій частині.

З огляду на відсутність доказів на підтвердження оплати основного боргу у розмірі 39849957,35 грн, позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення.

Щодо нарахованих та заявлених позивачем до стягнення 9 635 760,06 грн пені, 3 021 180,33 грн 3% річних, 8 413 759,73 грн інфляційних втрат, то згідно з п. 6.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків та підписанням спільних протокольних рішень, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 4203/13-ТЕ-24 від 10.12.2013.

Тобто, в даному випадку відсутні підстави для стягнення пені, передбаченої умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Водночас, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. (ст.640 Цивільного кодексу України).

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 10.13 Договору № 4203/13-ТЕ-24 даний договір укладений сторонами в редакції, встановленій рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 та постановою Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/7409/13, які набрали чинності 27.11.2013.

Враховуючи вказане, до 10.12.2013 договір № 4203/13-ТЕ-24 не вважався укладеним та не набрав чинності, а тому, нараховані позивачем пеня, 3% річних та інфляційні за період до 10.12.2013 відхиляються з причини відсутності договірних умов господарського зобов'язання.

Водночас, акти приймання-передачі газу за січень-листопад 2013 року складені 22.01.2014, за грудень 2013 року 31.12.2013 та 21.01.2014 після підписання 10.12.2013 Договору № 4203/13-ТЕ-24 купівлі - продажу природного газу.

Отже, зобов'язання відповідача з оплати газу згідно зі ст. 692 ЦК України виникли після їх складення, а з урахуванням п. 6.1 Договору вони повинні були виконані до 14.01.2014. Виходячи з цього відповідальність за невиконання грошового зобов'язання може бути застосована з 15.01.2014.

З урахуванням вказаного, згідно зі здійсненим перерахунком, правомірними є вимоги про стягнення 596111,69 грн 3% річних за період з 14.01.2014 по 15.07.2014, інфляційних у розмірі 4520692,14 грн за період з січня 2014 року по червень 2014 року, 3185813,03 грн пені за період з 14.01.2014 по 15.07.2014.

Водночас, матеріали справи містять клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 1 000,00 грн відповідно.

В обґрунтування заявлених клопотань відповідач посилається на те, що філія ПАТ "Полтаваобленерго" Кременчуцька ТЕЦ займається виробленням теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води мешканцям міста Кременчука та юридичним особам; рівень тарифів на опалення не покриває затрати товариства на виробництво теплової енергії; дана діяльність є збитковою; наявна значна заборгованість споживачів за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання; контрагенти відповідача несвоєчасно розраховуються також і за електричну енергію; зазначене призводить до незадовільного майнового стану відповідача.

Викладене підтверджується звітом про фінансові результати та виконання кошторису витрат з ліцензованих видів діяльності за 12 місяців 2012 року, за 12 місяців 2013 року та за 12 місяців 2014 року, що свідчить про збитковість діяльності товариства щодо виробництва теплової енергії. Примусове стягнення заборгованості через державну виконавчу службу не дає змоги оперативно стягнути визнані судами кошти. В підтвердження цього постанови про відкриття виконавчого провадження надані відповідачем в матеріали даної справи.

Крім того, Кременчуцька ТЕЦ виробляє електричну енергію, весь обсяг якої продається Державному підприємству "Енергоринок", яке несвоєчасно розраховується за куповану електричну енергію, що підтверджується наданими в матеріали справи копіями актів звірки взаємних розрахунків між ПАТ "Полтаваобленерго" та ДП "Енергоринок" за період 2010-2015 роки.

Враховуючи вищевикладене, застосування до відповідача штрафних санкцій у повному обсязі може привести до погіршення і так вкрай тяжкого фінансового стану відповідача. А тому, доцільним є зменшення розмір пені на 50 %, тобто до 1 592 906,52 грн.

З посиланням на вказане, суди попередніх інстанцій задовольнили позовні вимоги частково.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій при ухвалені оскаржуваних судових рішень норм права, просить рішення та постанову скасувати в частині відмови у позові та прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про виникнення зобов'язань між сторонами з 27.11.2013, тобто з моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 у справі № 910/7409/13.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з таким висновком, оскільки предметом позову у справі № 910/7409/13 було врегулювання розбіжностей щодо порядку обліку газу, порядку погашення заборгованості та строку позовної давності; у іншій частині договір відповідачем підписаний з протоколом розбіжностей та направлений позивачу супровідним листом № 01-12/2935 від 18.03.2013, про що зазначено у описовій частині рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 у справі № 910/7409/13.

Отже, Договір, крім тієї його частини, щодо якої виникли розбіжності, сторонами укладений до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2013 у справі № 910/7409/13.

Крім того, у п. 11.1 Договору зазначено, що договір поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013.

Разом з тим, суди попередній інстанцій дійшли висновку про виникнення обов'язку у відповідача здійснити оплату за газ з 15.01.2014, тобто з наступного дня від дня коли мали б бути складені акти прийому - передачі газу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України підтримує вказаний висновок з огляду на таке.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Враховуючи вказане, передбачений п. 6.1 Договору остаточний розрахунок є оплатою за обсяг фактично поставленого газу, який може не співпадати з плановим обсягом газу.

Згідно з п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві акти приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві підписані акти. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Тобто, остаточний розрахунок за газ (до 14 числа) має відбуватися на підставі даних щодо фактичного обсягу поставленого газу, який зазначений у акті, що має бути підписаний покупцем до 5 числа та продавцем до 8 числа.

Враховуючи вказане та з огляду на те, що акти приймання-передачі природного газу за 2013 рік, підписані сторонами у січні 2014 року, висновок судів попередніх інстанцій про нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені з 15.01.2014, є обґрунтованим.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що місцевим господарським судом обґрунтовано застосовані положення п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ч. 1 ст.233 ГК України, та, відповідно, зменшена сума пені на 50 %, з 3 185 813,03 грн до 1 592 906,52 грн, оскільки наведені відповідачем у клопотанні про зменшення розміру пені обставини, зокрема наявність значного розміру заборгованості населення, можуть бути оцінені судом підставою для зменшення пені.

Враховуючи вказане вище, підстав для зміни або скасування оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 у справі № 917/1799/14 залишити без зміни.

Судді: Є. Борденюк

Д. Кривда

С. Могил