ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" березня 2016 р. Справа № 918/557/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 комунального підприємства про відстрочку виконання рішення у справі

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача ОСОБА_1 міського підприємства

про стягнення в сумі 2 044 428 грн. 76 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №387 від 23.03.2015р.).

Від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №2067 від 20.10.2015р.).

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до відповідача - ОСОБА_1 міського комунального підприємства про стягнення 2 125 624 грн. 19 коп. основного боргу, 359 787 грн. 51 коп. пені, 18 530 грн. 15 коп. 3% річних та 672 691 грн. 60 коп. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.08.2014р. позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від іменні якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 міського комунального підприємства на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від іменні якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 819 672 грн. 28 коп. заборгованості, 262 413 грн. 82 коп. пені, 26 782 грн. 15 коп. 3% річних, 673 146 грн. 70 коп. інфляційних втрат та 40 888 грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення господарського суду Рівненської області від 01.09.2015р., видано наказ про примусове виконання рішення суду.

03.09.2015р. Кузнецовське міське комунальне підприємство, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подало заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2015р. у справі №918/557/15.

Ухвалою суду від 17.09.2015р. заяву ОСОБА_1 міського комунального підприємства про відстрочку виконання рішення від 11.08.2015р. у справі № 918/557/15 задоволено. Відстрочено виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2015р. у справі № 918/557/15 до 01 березня 2016 року.

22.02.2016р. Кузнецовське міське комунальне підприємство, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, повторно подало заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2015р. у справі №918/557/15.

Подану заяву заявник мотивує скрутним фінансовим становищем, невідповідністю тарифів на житлово-комунальні послуги дійсній вартості таких послуг.

Ухвалою суду від 23.02.2016р. заяву №343 від 19.02.2016р. про відстрочку виконання рішення суду по справі №918/557/15 прийнято до розгляду та призначено у судовому засіданні на 03.03.2016р.

03.03.2016р. позивач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав пояснення в яких заперечує проти відстрочки виконання рішення, вважає, що вона є необґрунтованою в зв'язку з відсутністю підстав для відстрочки.

У судовому засіданні 03.03.2016р. представник ОСОБА_1 міського комунального підприємства підтримав заяву про відстрочку виконання рішення суду та просив її задовольнити. Представник позивача заперечив проти заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Розглянувши подану заяву відповідача, суд відзначає наступне

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду у даній справі, відповідач послався на те, що на сьогоднішній день він перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виконання рішення суду.

В обґрунтування необхідності відстрочення рішення суду боржник зазначив, що тяжке матеріальне становище підприємства позбавляє можливості здійснити виконання рішення в встановлений строк у звязку з збитковістю, що підтверджується звітами про фінансові результати підприємства за де збиток у 2013 році склав 6 029 тис, грн., у 2014 році 12 284 тис, грн., у 2015 році 11 466 тис. грн. що вказує на систематичне недоотримання доходів за надані житлово-комунальні послуги та постійну роботу КМКП у жорсткому дефіциті обігових коштів. Причиною такого фінансового стану є надання споживачам житлово-комунальних послуг, які значно занижені у співвідношеннідо дійсної вартості таких послуг, що підтверджується протоколами засідання обласної комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах № 61/15 та № 63/15 від 18 грудня 2015 року згідно яких Держава заборгувала ОСОБА_1 МКП кошти з різниці в тарифах у розмірі 17 399 795,43 грн. за надані послуги водопостачання, водо відведення та теплопостачання. Зазначені протоколи не містять в собі понесені втрати в листопаді-грудні 2015 р. та різницю в тарифах за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Вказує, що арешт рахунків комунального підприємства позбавить можливості здійснювати закупівлю паливо-мастильних матеріалів, які необхідні для надання послуг по вивезенню та захороненню побутових відходів, розчистку та посипання доріг в зимовий період, закупівлю гіпохлориду, який необхідний для знезараження питної води, що має відповідати стандартам якості, а також закупівлю необхідних матеріалів для усунення та ліквідації аварійних ситуацій Кузнецовське МКП не зможе забезпечити надання житлово-комунальних послуг, які відповідатимуть нормам, стандартам, кількісним та якісним показникам і вимогам, що може призвести до припинення надання таких послуг.

Пунктом 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, необхідно відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в §1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від суми та характеру, що визначено судом.

Отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

В даному випадку, свою заяву відповідач обґрунтовує тим, що останній знаходиться в скрутному матеріальному стані. Надання споживачам житлово-комунальних послуг, які значно занижені у співвідношенні до дійсної вартості таких послуг негативним чином впливає на можливість здійснення відповідачем розрахунків із контрагентами, що ускладнює виконання рішення господарського суду Рівненської області від 11.08.2015р. у справі №918/557/15.

Однак, скрутний матеріальний стан боржника не може бути підставою для звільнення його від обовязку належного виконання зобовязань перед позивачем та не робить неможливим виконання рішення суду. Тому посилання заявника на важкий фінансовий стан суд не може сприймати у якості достатньої підстави для відстрочки виконання судового рішення,

Наявність заборгованості держави перед ОСОБА_1 міським комунальним підприємством з відшкодування різниці в тарифах за надані послуги також не є винятковою обставиною для надання відстрочки виконання рішення суду.

Також, заявником не надано до суду доказів, що в разі відмови в наданні відстрочки виконання рішення суду, підприємству відповідача загрожує банкрутство, не надано доказів відсутності коштів на банківських рахунках. Відповідачем не надано також доказів, що з 01.05.2016р. (строк до якого відповідач просить відстрочити виконання рішення) в нього зявляться кошти, для погашення заборгованості перед Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 17.09.2015р. ОСОБА_1 міському комунальному підприємству вже надавалась відстрочка виконання судового рішення до 01 березня 2016 року, однаквказане судове рішення боржником не було виконано.

Окрім цього суд зазначає, що враховуючи майновий стан обох сторін, позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні господарської діяльності та в разі задоволення судом заяви про відстрочку виконання рішення суду, будуть порушені майнові інтереси стягувача.

Отже, викладені та повідомлені суду відповідачем обставини, за змістом ст. 121 ГПК України, не є підставою для відстрочки виконання рішення суду. Таким чином, відповідач не довів належними доказами наявність виключних обставин, які дають підстави для застосування відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до положень пункту 7.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р., при винесенні ухвали про відстрочку або розстрочку, зміну способу і порядку його виконання, господарський суд, або відмовляє відповідно у відстрочці чи розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання за відсутності підстав для вчинення процесуальних дій, або за наявності таких підстав задовольняє (задовольняє частково) відповідні заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 міського комунального підприємства №343 від 19.02.2016р. про відстрочку виконання рішення - відмовити.

Суддя Горплюк А.М.