ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2016 р. Справа № 911/272/16

За позовом Бучанської міської ради Київської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 47 618,00 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. № 04-08/258 від 18.02.2016);

від відповідача ОСОБА_1;

Присутній: ОСОБА_3

Обставини справи:

Бучанська міська рада Київської області (далі позивач) звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету міста Буча збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 47 618 грн. Крім того, позивачем в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України заявлено клопотання про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на все майно, яке належить відповідачу, яке залишено без розгляду судом, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не уклав з позивачем договору про пайову участь (внесок) замовника будівництва у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Буча, чим спричинив позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу), які останній просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.01.2016 порушено провадження у справі № 911/272/16, розгляд справи призначено на 19.02.2016.

16.02.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3486/16 від 16.02.2016), згідно якого останній визнав позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, який прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2016 розгляд справи № 911/272/16 відкладено на 26.02.2016.

26.02.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (клопотання) № 04-08/518 від 26.02.2016, згідно якої останній просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до господарського суду, яке прийнято судом.

У судовому засіданні 26.02.2016 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 30.03.2015 по 26.06.2015 Державною фінансовою інспекцією в Київській області була проведена ревізія бюджету міста Буча та фінансово-господарської діяльності Бучанської міської ради за період з 01.09.2011 по завершений місяць 2015 року, якою було встановлено недоотримання бюджетом міста значної суми коштів, в тому числі несплату коштів пайової участі ФОП ОСОБА_1 у звязку з будівництвом магазину-кафетерію по вул. Жовтнева, 9 в м. Буча Київської області.

Враховуючи надходження до Бучанської міської ради акту ревізії Державної фінансової інспекції в Київській області від 06.07.2015, з метою усунення виявлених в акті ревізії фактів недоотримання місцевим бюджетом міста Буча коштів пайової участі, Бучанською міською радою було надіслано ФОП ОСОБА_1 листа щодо необхідності укладення та підписання договору пайової участі № 04-09/883 від 02.09.2015.

Зокрема, згідно акту ревізії Державної фінансової інспекції в Київській області від 06.07.2015 на підставі даних зустрічної звірки в Державній архітектурно-будівельній інспекції встановлено, що на території м. Буча введено в експлуатацію магазин-кафетерій по вул. Жовтнева, 9 у місті Буча Київської області, ФОП ОСОБА_1.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2011 та витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 44-45) позивач з 21.12.2011 є власником магазину-кафетерію, А, загальною площею 469,60 кв.м. за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Жовтнева, буд. 9 на підставі рішення Виконавчого комітету Бучанської міської ради № 510 від 14.12.2011.

У відповідності до наданих відповідачем суду пояснень та наявних в матеріалах справи Актів державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію (а.с. 48-52), обєкт за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Жовтнева, 9 був введений в експлуатацію в 2003 році двома чергами. Перша черга пускового комплексу: магазин продтоварів, за адресою: Київська обл., смт Буча, вул. Жовтнева 1-В, площею 81,7 кв. м. був введений в експлуатацію Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 206/7 від 19.08.2003 року. Друга черга пускового комплексу: кафе, за адресою: Київська обл., смт Буча, вул. Жовтнева, 1-В, площею 387,9 кв.м. було введене в експлуатацію Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради № 279/2 від 25.11.2003 року.

Як вбачається з архівного витягу № 05-09/В-254 від 19.08.2011 з рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області «Про оформлення правової та технічної документації на обєкти підприємницької діяльності» № 206/7 від 19.08.2003 (а.с. 46), вказаним рішенням вирішено затвердити акт державної технічної комісії від 16.05.2003 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом І пускового комплексу магазину продтоварів загальною площею 81,70 кв.м., площею торгового залу 46,4 кв.м. підприємця ОСОБА_1 в смт. Буча по вул. Жовтневій, 1-в. Ірпінському БТІ оформити право власності на І пусковий комплекс магазин продтоварів на імя ОСОБА_1

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради про упорядкування нумерації вулиці Жовтневої та зміни адресного номеру № 570 від 18.11.2008 року (а.с. 53) внесено зміни в адресі обєкту з смт Буча, вулиця Жовтнева 1-В на м. Буча, вулиця Жовтнева, 9, де ОСОБА_1 визначено, як власника вказаного обєкта.

Надавши правову оцінку наведених вище документів, суд встановив, що спірний обєкт нерухомості прийнято в експлуатацію у 2003 році.

Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету міста Буча збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 47 618 грн.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України N 1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Частинами 1, 2, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України Про регулювання містобудівної діяльності (набрав чинності 12.03.2011), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності унормовано, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Організаційні та економічні відносини, повязані із залученням і використанням коштів забудовників обєктів містобудування у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури у звязку з будівництвом обєктів містобудування на території міста Буча регулюється відповідним Рішенням про затвердження порядку сплати пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча № 609-23- VI від 29 березня 2012 року.

За приписами ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та п. 1.2 Положення, обовязок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту покладено виключно на замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті.

При цьому, в силу вимог ч. 9 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Враховуючи, що у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності 12.03.2011 обовязок замовника про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту існує до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію, суд дійшов висновку, що відповідач, обєкт нерухомості якого прийнято в експлуатацію у 2003 році (до прийняття Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»), не зобовязаний укладати з позивачем договір про пайову участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча.

Нормами ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4 ст. 623 ЦК України).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2014 у справі № 912/518/13 та від 16.06.2014 у справі № 905/6318/13.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду складу цивільного правопорушення у діях відповідача: не доведено суду наявності протиправності дій відповідача в частині не укладення з позивачем договору про пайову участі замовника у розвитку інфраструктури міста Буча, завдання позивачу шкоди внаслідок неукладення відповідачем з позивачем договору, причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою та збитками.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету міста Буча збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 47 618 грн, у звязку з недоведеністю позивачем складу цивільного правопорушення.

Також відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності та відмови у задоволенні вказаних позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи відсутність встановлення судом порушення прав чи інтересів територіальної громади міста Буча в особі позивача щодо вказаних вимог про стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету міста Буча збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 47 618 грн, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до вищевказаних позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено: 02.03.2016

Суддя П.В.Горбасенко