РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/2413/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий

стандарт»

до Комунального підприємства «Київпастранс»

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 610,23 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Андрієнко Ю.А.

від відповідача: Кайдан О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 6 610,23 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/2413/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 09.03.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи та пояснення.

29.02.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від 29.02.2016 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 09.03.2016 р. надав суду оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви, для огляду в судовому засіданні; надав суду усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.03.2016 р. визнав позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 09.03.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

20.03.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (надалі - страховик), ОСОБА_3 (надалі - страхувальник) та ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі - банк) було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави № 0111-0111-0187, згідно з умовами якого страховик застрахував майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням об'єктами страхування, вказаними в пунктах 6 та 8 цього договору, зокрема автомобілем марки «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_1.

За вказаним договором страхова сума - 218 900,00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

29.01.2015 р. о 19 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Чорнобильській - вул. Ірпінській, за участю транспортних засобів «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_3, та транспортного засобу (тролейбус) «MАЗ», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що належить Комунальному підприємству «Київпастранс», що підтверджується довідкою ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві та довідкою про ДТП № 56981911 (копія в матеріалах справи).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль марки «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень.

Особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, є водій ОСОБА_5, і його вина встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2015 р. у справі № 759/1742/15-п провадження № 3/759/747/15.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

03.02.2015 р. було складено протокол огляду пошкодженого транспортного засобу.

У відповідності до рахунку-фактури ТОВ «Інтехстандарт» № J від 03.02.2015 р., пошкоджений автомобіль страхувальника потребував виконання відновлювально-ремонтних робіт на загальну суму 15 433,25 грн.

09.02.2015 р. ФОП ОСОБА_6 складено звіт про оцінку автомобіля «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, № 71 та ремонтна калькуляція за системою Audatex, згідно з якими матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження під час ДТП складає 18 083,26 грн.

04.06.2015 р. ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було складено страховий акт № 5008, згідно з яким сума виплати страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком складала 6 610,23 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2015 р. у справі № 759/1742/15-п провадження № 3/759/747/15, довідки ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві та довідки про ДТП № 56981911, вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, в зв'язку з чим його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Платіжним дорученням № 108 від 05.06.2015 р. ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатило вищезазначене страхове відшкодування в розмірі 6 610,23 грн. страхувальнику - ОСОБА_3 на рахунок ТОВ «Інтехстандарт».

При цьому, 03.08.2015 р. ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» направило на адресу КП «Київпастранс» вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (в порядку регресу) № 1961 від 03.08.2015 р., яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена представнику КП «Київпастранс» 05.05.2015 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування страховій компанії, якою було застраховано пошкоджений автомобіль, позивач, відповідно до ст.ст. 993, 11,72, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась під час виконання водієм ОСОБА_5 службових обов'язків, позивач просить стягнути з КП «Київпастранс» шкоду, завдану з вини водія транспортного засобу (тролейбус) «MАЗ», державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_5.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України,за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування», визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5, перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» та займав посаду водія. При цьому, представник відповідача в судовому засіданні 09.03.2016 р. визнав позовні вимоги в повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась безпосередньо під час виконання ОСОБА_5 його службових обов'язків.

Тож, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_1,, у водія транспортного засобу (тролейбус) «MАЗ», державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_5, якого визнано винним у вчиненні правопорушення, виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стадарт» здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави № 0111-0111-0187у розмірі 6 610,23 грн.

Відтак, з огляду на вищенаведені обставини, зважаючи на приписи ст.ст. 993, 1172, 1191 Цивільного кодексу України, у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» виникло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, якою, у даному випадку, є КП «Київпастранс».

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 6 610,23 грн.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (вул. Набережне Шосе, 2, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код 31725604) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (провулок Балтійський, 20, м. Київ, 04073, ідентифікаційний код 22229921) відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 6 610 (шість тисяч шістсот десять) грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 11.03.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина