КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа№ 910/25471/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

При секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від представників сторін :

від позивача - Кочетова О.В.

від відповідача - Стовбун О.Й.

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний

банк "Траст-капітал"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

про стягнення 182 833,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 по справі №910/25471/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" передано колегії суддів у складі : головуючий суддя (суддя-доповідач) Сітайло Л.Г., судді Пашкіна С.А., Баранець О.М.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці та керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, п.п. 2.2, 2.6 засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджених рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформувати для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/25471/15 колегію суддів у складі:головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 призначено на 09.02.2016.

29 січня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, який долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 відкладено розгляд справи до 01.03.2016.

19 лютого 2016 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшли пояснення по справі та додаткові документи по справі.

24 лютого 2016 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшли пояснення по справі.

В судове засідання 01.03.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник третьої особи повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

27 квітня 2009 року між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал") (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" (клієнт) укладено договір банківського рахунку № 274/ю (далі - Договір банківського рахунку).

Відповідно до умов Договору банківського рахунку банк відкриває клієнту поточні рахунки № 1 (далі - рахунок) у гривнях (980) та євро (978), відповідно до Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, на підставі заяви Клієнта і наданих ним документів і здійснює розрахунково-касове обслуговування, керуючись чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України і умовами Договору, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку.

Згідно з п. 2.1 Договору банківського рахунку розрахунки за рахунком здійснюються у межах залишків коштів на рахунку на підставі розрахункових документів, наданих клієнтом у банк і оформлених згідно з вимогами Національного банку України.

Розрахунково-касове обслуговування Клієнта у національній та іноземній валюті здійснюється у межах операційного часу, встановленого Банком, крім вихідних та святкових днів. Тривалість операційного часу Банку: понеділок - четвер з 09-00 год. до 16-00 год., п'ятниця та передсвяткові дні - з 09-00 гол. до 15-00 год.

Клієнтам, що здійснюють розрахунково-касове обслуговування за допомогою системи „Клієнт- Банк", операційний час встановлюється з 09-00 год. до 16-00 год.

Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, виконуються не пізніше наступного дня або цього ж дня, за наявності технічних можливостей банку, з оплатою згідно з Тарифами банку (п. 2.2 Договору банківського рахунку).

Також, 08.05.2009 між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" (клієнт) укладено Договір № 150 на банківське обслуговування по каналах зв'язку „Клієнт-Банк" (Bank On-Line) (далі - Договір № 150 від 08.05.2009).

Відповідно до умов Договору № 150 від 08.05.2009 клієнт доручає, а банк бере на себе забезпечення виконання умов розрахункового обслуговування за допомогою програмно-технічного комплексу електронних платежів „Клієнт-Банк" (Bank On-Line).

06 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Траст-капітал" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" (далі - клієнт) укладено Договір № 150/1 на здійснення розрахунків за допомогою системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Internet-Банк" (ІF0BS) (далі - Договір № 150/1.

Згідно з п.1.2 Договору, банк встановлює клієнту програмне забезпечення, яке дозволяє виконувати створення, шифрування і відправлення в банк платіжних документів, а також прийом банківських виписок по рахунках Клієнта та іншої довідкової інформації у порядку і на умовах, передбачених даним Договором.

За результатами підключення Клієнта до системи "Клієнт-Банк" сторони складають Акт про підключення до Системи дистанційного обслуговування "Клієнт-Internet-Банк", форма якого наводиться в Додатку 2 до Договору № 150/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.05.2015 шляхом несанкціонованого втручання у роботу системи дистанційного банківського обслуговування клієнтів ІF0BS позивача, невстановленими особами відповідачу надіслано 2 платіжних доручення на списання коштів з поточного рахунку позивача, які в той же день були виконані відповідачем, а саме: платіжне доручення № 1180 від 20.05.2015 на суму 48572,5 грн. (призначення платежу: "сплата за комп'ютерну техніку згідно рахунку 1073 від 14.05.2015") та № 1181 від 20.05.2015 на суму 34261,37 грн.(призначення платежу: "сплата за ТО програмного забезпечення згідно акту виконаних робіт 1073/1 від 18.05.2015 ") на користь ФОП ОСОБА_4

В зв'язку з тим, що вказаних платіжних доручень позивач не складав та не скеровував їх відповідачу в електронному вигляді з використанням електронної системи "Клієнт-Банк", він звернувся до правоохоронних органів.

Згідно з листом Дарницького районного управління ГУ МВС в місті Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про відкриття кримінального провадження № 0004890 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Однак, станом на дату розгляду справи, відомостей щодо ходу виконання розслідування матеріали справи не містять.

Так, відповідно до ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Платіжні інструменти мають бути оформлені належним чином і містити інформацію про їх емітента, платіжну систему, в якій вони використовуються, правові підстави здійснення розрахункової операції і, як правило, держателя платіжного інструмента та отримувача коштів, дату валютування, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення банком розрахункової операції, що цілком відповідають інструкціям власника рахунку або іншого передбаченого законодавством ініціатора розрахункової операції. При виконанні розрахункової операції банк зобов'язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документа.

Відповідно до ст. 1.24 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - це рух певної суми коштів, з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Згідно зі ст. 22.6 вказаного Закону, обслуговуючий платника банк (тобто, у даному випадку Відповідач-1) у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи, згідно з ЄДРПОУ/реєстраційним (обліковим) номером платника податків і приймати цей документ лише в разі їх збігу.

Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22, затвердженої Постановою Національно Банку України від 21.01.2004, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Згідно з п.1.7 Інструкції №22 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків ( включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції ) або на підставі розрахункових документів стягувачів, згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Крім того, пунктом 2.10 Інструкції №22 встановлено, що клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Відповідно до п.11.5 Інструкції №22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування ("клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо) застосовуються електронні розрахункові документи.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах дистанційного обслуговування, визначаються договором між банком та клієнтом, але обов'язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підпис/и;інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі " Допоміжні реквізити ".

Як вбачається з наявних з матеріалів справи, платіжні доручення № 1180 від 20.05.2015 на суму 48572,5 грн. та № 1181 від 20.05.2015 на суму 34261,37 грн. містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису, у тому числі електронного цифрового підпису, для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу.

Електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, яким є параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб'єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису. Сертифікат відкритого ключа (далі - сертифікат ключа) - документ, виданий центром сертифікації ключів, який засвідчує чинність і належність відкритого ключа підписувачу. Сертифікати ключів можуть розповсюджуватися в електронній формі або у формі документа на папері та використовуватися для ідентифікації особи підписувача (ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис").

Згідно з п. 3.5 Договору № 150 від 08.05.2009 надані Клієнту, згідно з Договором програмно-технічні засоби та друковані матеріали - розглядаються як конфіденційні і їх суворе збереження повинно бути забезпечене в достатній мірі. В зв'язку з цим, всі посадові особи клієнта, які мають до них доступ, повинні поводитись з ними належним чином і утримуватись від їх розголошення або копіювання у будь-якому вигляді.

Пунктом 4.10 Договору № 150 від 08.05.2009 сторони встановили, що переданий до Банку електронний платіжний документ вважається дійсним, якщо він перевіряється системою криптозахисту банку на цілісність і справжність, за допомогою відкритих робочих ключів Клієнта, зареєстрованих у банку згідно з п. 4.5. Договору та чинної інструкції. Сторони встановлюють, що відповідальність за достовірність оформлення документів за допомогою ЕП цілковито покладається на Клієнта.

Відповідно до п. 1.4.3 Інструкції ІFOBS, при прийманні банком електронного документа за допомогою вбудованих бібліотек "Шифр", перевіряються підписи на документі. Якщо перевірка пройшла вдало, система записує документ в БД ІFOBS. Обробка в АБС Б2 документів, які визначають порядок руху грошових коштів, і не містять цифрового підпису, блокується.

Як вбачається з матеріалів справи, банк перевірив дешифрування та справжність електронних цифрових підписів, які були дійсними на час підписання платіжних доручень. Здійснена відповідачем перевірка достовірності ЕЦП підтвердила, що вищезазначений платіж підписано легітимним цифровим підписом, що належить уповноваженому представнику позивача.

Крім того, сторонніх втручань в систему "Інтернет- Клієнт-Банк" не встановлено.

Щодо посилань апелянта на відправлення платіжних доручень з іншої IP-адреси, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення Клієнту до банку із встановленням конкретної IP-адреси, тобто доступ до системи "Клієнт-Банк" клієнта не обмежувався конкретною ІР-адресою і за наявності дійсних ключів ЕЦП можливий з будь-якої ІР-адреси.

Крім того, відповідачем надані виписки, згідно з якими позивачем неодноразово здійснювався вхід в систему "Інтернет- Клієнт-Банк" та виставлялись платіжні доручення з інших ІР-адрес, дійсність яких позивачем не заперечується.

Також колегія суддів не погоджується з твердженнями позивача щодо здійснення переказу коштів після закінчення операційного часу банку, оскільки п. 2.2. Договору сторони передбачили, що розрахункові документи, які надійшли після операційного часу, виконуються не пізніше наступного дня або цього ж дня, за наявності технічних можливостей банку, з оплатою згідно із Тарифами банку.

Так, статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах; операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, тарифами банку, затвердженими Протоколом № 02 від 09.02.2015 встановлено тариф за здійснення розрахунків в післяопераційний час.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до того, що саме з вини відповідача списано оспорювану суму коштів.

Згідно з п.21.1. ст.21 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Пунктом 1.19. Інструкції про безготівкові розрахунки передбачено, що банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом. Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник.

При цьому, відповідно до пункту 2.3. Інструкції про безготівкові розрахунки: відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що на банк не може бути покладено відповідальність за проведення переказу, здійсненого на підставі платіжних доручень № 1180 від 20.05.2015 на суму 48572,5 грн. та № 1181 від 20.05.2015 на суму 34261,37 грн., оскільки саме на платника покладено відповідальність за правильність заповнення розрахункового документу, а банк платника при проведенні переказу зобов'язаний перевірити лише реквізити платника, а не отримувача.

Статтею 32.3.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" унормовано, що у разі помилкового переказу з рахунку неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати відповідну суму, за рахунок власних коштів на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором".

Отже, обов'язковою умовою притягнення банку до відповідальності, на підставі зазначеної норми Закону є встановлення факту переказу з рахунку саме неналежного платника.

Пунктом 1.32. ст. 1"Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено наступне:

платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

У спірних правовідносинах позивач не може бути неналежним платником, а навпаки є належним платником, оскільки позивач самостійно ініціював зазначений переказ, на підставі платіжних доручень № 1180 від 20.05.2015 на суму 48572,5 грн. та № 1181 від 20.05.2015 на суму 34261,37 грн., які містили правильні реквізити платника

Поcилання скаржника на втручання у роботу системи дистанційного банківського обслуговування клієнтів IFOBS позивача невстановлених осіб, якими надіслано відповідачу 2 платіжних доручення на списання коштів з поточного рахунку позивача, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки забезпечення належного зберігання програмного забезпечення системи, документів, що відносяться до захисту електронних розрахунків, ключів носіїв ЕЦП, знаходиться в сфері відповідальності клієнта.

Крім того, як зазначалося вище, доказів, в розумінні ст. 35 ГПК України щодо обставин встановлених в ході кримінального провадження №0004890 матеріали справи не містять.

Колегія суддів, з огляду на спірні правовідносини та беручи до уваги норм чинного законодавства, звертає увагу позивача, на необхідність звернення з позовом до третьої особи для вирішення питання повернення коштів списаних з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС".

Матеріалами справи не підтверджено, що безпідставне списання з поточного рахунку позивача на підставі платіжних доручень № 1180 від 20.05.2015 на суму 48572,5 грн. та № 1181 від 20.05.2015 на суму 34261,37 грн. грошових коштів, відбулося з вини банку, оскільки як встановлено під час розгляду справи, відповідачем при виконані зазначених електронних платіжних доручень, перевірено правильність заповнення їх реквізитів, сформованих і підписаних з використанням дійсних електронних цифрових підписів посадових осіб позивача, виконано доручення клієнта, що містилося в розрахункових документах.

Також, безпідставними є посилання апелянта на неправомірні дії посадових осіб відповідача, оскільки докази несанкціонованого списання коштів з вини банку, як про це зазначає позивач в матеріалах справи відсутні, а відповідно протиправна поведінка та вина відповідача суду не доведена.

При цьому, винних осіб має бути встановлено в межах розслідування кримінального провадження, порушеного за заявою директора позивача, що може бути наслідком заявлення позивачем обґрунтованих вимог до винних осіб.

Частиною 3 ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи встановлені судом обставини, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 100000, грн. моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМТЕКС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 по справі №910/25471/15 без змін.

Матеріали справи №910/25471/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай