ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 921/1006/15-г/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільської області

на рішення господарського суду Тернопільської області від 30.11.2015 р.

у справі № 921/1006/15-г/15

за позовом: субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 с. Петриків Тернопільської області

до відповідача: Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 171 936,43 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 25.09.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 30.11.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 30.11.2015 р. (суддя О.З.Галамай) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Гаї-Шевченківської сільської ради на користь субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 154 900,00 грн. основного боргу, 16 181,52 грн. пені, 854,91 грн. 3% річних, 2 579, 05 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не виконано обовязку щодо оплати послуг.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт, зокрема, посилається на те, що голова Гаї-Шевченківської сільської ради попереднього скликання не мала права укладати вказаний договір, оскільки видатки з сільського бюджету на будівництво школи належить виключно до повноважень сільської ради.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 30.06.2015 р. між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та Гаї Шевченківською сільською радою укладено договір №182.

Відповідно до п.п.1.1, 2.1. 2.2, 2.3, 2.4, виконавець зобовязується виконати роботи: надати послуги автокрана КС 4574, екскаватора, автомобіля (камаза), автомобіля (камаза самоскида) для завершення будівництва школи І-ІІІ ст. в с. Гаї Шевченківські по вулиці Шевченка, 1 Тернопільського району Тернопільської області згідно акта здачі - приймання виконаних робіт (надання послуг), що є невідємною частиною даного договору, а замовник оплатити дані роботи.

Загальна вартість виконаних робіт згідно даного договору становить 154 900.00 грн. Замовник здійснює оплату за виконані роботи в національній валюті України, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Оплата за виконані роботи здійснюється замовником протягом пяти календарних днів після підписання актів виконаних робіт та отримання замовником рахунків виконавцем.

Датою виконаних робіт виконавцем є дата, вказана в актах здачі приймання виконаних робіт.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов вказаного договору, позивач надав послуги на загальну суму 154 900,00 грн., що підтверджується рахунками на оплату послуг №182 від 30.06.2015р. та №193 від 31.07.2015р.

Окрім цього, факт виконання позивачем та отримання відповідачем послуг, підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг) №182 від 30.06.2015р. та №183 від 31.07.2015р. на суму 154 900,00 грн., що підписані повноважними представниками сторін та завірені печатками юридичних осіб.

У звязку з порушенням умов договору щодо оплати за надані послуги та наявної заборгованості станом на час звернення з позовом до суду 154 900, 00 грн., про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2015р., скріплений підписами та печатками обох сторін, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 16 181,52 грн. та 3% річних в розмірі 854,91 грн.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з такого.

Відповідно до ст. ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в п.п.2.4 договору, оплата за виконані роботи здійснюється замовником протягом пяти календарних днів після підписання актів виконаних робіт та отримання замовником рахунків виконавцем.

Таким чином, по акту виконаних робіт (надання послуг) №182 від 30.06.2015р. строк виконання настав 05.07.2015 р.. а по акту №183 від 31.07.2015р. 05.08.2015 р.

Необхідно також зазначити, відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено питання, які відносяться до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Разом з тим, питання повязані з укладанням договорів, зокрема, в сфері надання послуг, цією статтею не передбачено. А отже, посилання скаржника на те, що голова Гаї-Шевченківської сільської ради попереднього скликання не мала права укладати вказаний договір, оскільки видатки з сільського бюджету на будівництво школи належить виключно до повноважень сільської ради є необґрунтованими.

Оскільки станом на момент подання позову до суду відповідач свої зобовязанні по оплаті послуг не виконав, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 154 900,00 грн.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 3.2 договору у випадку порушення замовником строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день такої прострочки.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних за період з 06.07.2015 р. по 05.08.2015 р., а також з 06.08.2015 р. по 27.09.2015 р., колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині та стягнення пені у розмірі 16 181,52 грн. та 3% річних в розмірі 854,91 грн.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 30.11.2015 р. у справі

№921/1006/15-г/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.03.2016 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Галушко Н.А.

ОСОБА_1