РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016Справа №910/4213/15-г
За позовом: публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Sonders Trading K/S Co., Limited

про стягнення 17 426 335,91 доларів США

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Охріменко О.О.(дов. від 28.12.2015)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Sonders Trading K/S Co., Limited(нерезидент з місцезнаходженням в Гонконзі) про стягнення 17 426 335,91 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від суду від 27.02.2015 порушено провадження у справі № 910/4213/15-г та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 27.08.2015; зобов'язано позивача в термін до 16.03.2015 подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 про порушення провадження у справі № 910/4213/15-г у трьох примірниках; вирішено надіслати копію ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі від 27.02.2015 на англійській мові для вручення Sonders Trading K/S Co. Розгляд справи призначено на 27.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 провадження у справі № 910/4213/15-г зупинено у зв'язку із необхідністю звернення господарського суду міста Києва із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного органу для вручення судових документів на території Гонконгу провадження у справі № 910/4213/15-г.

27.08.2015 розгляд справи не відбувся у зв"язку з перебуванням судді Головатюка Л.Д. у відпустці.

Ухвалою суду від 14.09.2015 провадження по справі № 910/4213/15-г зупинено.

Направлено копії ухвал господарського суду міста Києва від 27.02.2015 про порушення провадження та від 14.09.2015 про призначення справи до розгляду у справі № 910/4213/15-г, а також позовну заяву з додатками на китайській мові для вручення Sonders Trading K/S Co., Limited (Юридична адреса: Unit 1502, 15/F Jubilee Centre 46 Gloucester Road Wan Chail, Hong Kong; Адреса секретарської компанії: Intershore Consult (Asia) Limited Address Unit 16D2, 16/F, Legend Tower, 7 Shing Yip Street, Kwun Tong, Kowloon, Hong Kong) в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, через уповноважений орган - Registrar High Court (38 Queensway Hong Kong).

Розгляд справи призначено на 25.02.2016.

Ухвалою суду від 25.02.2016 розгляд справи №910/4213/15-г поновлено.

Представник позивача з'явився в судове засідання 25.02.2016, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.02.2016 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 25.02.2016 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі позивач, продавець) та Neslot Limited (покупець) укладено Контракт № 677(далі Контракт), за умовами якого:

- продавець продає, а покупець приймає й оплачує кукурудзу для кормових потреб, 3-го класу, врожаю 2013 року, насипом, на умовах Контракту (пункт 1 Контракту);

- кількість товару: 85' 000,000 метричних тонн (МТ) +/- 10% за вибором покупця та за контрактною ціною (підпункт 2.1 пункту 2 Контракту);

- товар поставляється на умовах FOB один безпечний порт Одеса та/або Южний та/або Миколаїв за вибором продавця. Перешвартування між причалами за рахунок продавця. Умови постачання за Контрактом регулюються положеннями "Інкотермс - 2010" (підпункт 3.1 пункту 3 Контракту);

- сторони домовилися, що датою переходу права власності на кожну партію товару вважається дата видачі коносаменту на цю партію товару. Під партією товару сторони розуміють кількість товару, відвантажену за кожним окремим коносаментом (підпункт 3.2 пункту 3 Контракту);

- період поставки: з 15.01.2014 по 31.05.2014. Дата коносаменту вважається датою поставки (підпункт 3.4 пункту 4 Контракту);

- ціна товару складає 197,00 доларів США за одну МТ (підпункт 4.1 пункту 4 Контракту);

- загальна орієнтовна вартість Контракту складає 16 575 000 +/- 10% доларів США (підпункт 4.2 пункту 4 Контракту);

- оплата за кожну партію товару проводиться в доларах США шляхом банківського переводу грошових коштів на валютний рахунок продавця протягом тридцяти банківських днів з дати надання покупцю копії рахунку-фактури (підпункт 5.1 пункту 5 Контракту);

- ні одна зі сторін не має права передавати свої обов'язки за Контрактом третім особам без письмового погодження на те другої сторони (підпункт 12.1 пункту 12 Контракту);

- всі зміни, доповнення, додатки до Контракту дійсні тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін. Всі додатки до Контракту є невід'ємною його частиною (підпункт 12.2 пункту 12 Контракту);

- даний Контракт вступає в силу після його підписання і скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Контрактом (підпункт 12.4 Контракту);

- у випадку порушення своїх зобов'язань за Контрактом сторони несуть відповідальність відповідно до положень Контракту, а також відповідно до норм англійського права. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов Контракту. Якщо неналежне виконання Контракту призвело до збитків, сторона, що понесла ці збитки має право вимагати компенсації цих збитків за умови документального їх підтвердження (підпункт 10.1 пункту 10 Контракту).

05.03.2014 між публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", NESLOT LIMITED та Sonders Trading K/S Co., Limited було укладено Угоду про переведення боргу, відповідно до п. 1. якої всі зобов'язання по оплаті за Товар за Контрактом переходять до Sonders Trading K/S Co., Limited (далі - відповідач, платник).

Таким чином, після підписання Угоди про переведення боргу від 05.03.2014 Sonders Trading K/S Co., Limited став однією із Сторін Контракту №677.

Проте Угода про переведення боргу не містить умов щодо вирішення спірних питань між ПАТ «ДПЗКУ» та Sonders Trading K/S Co., Limited як Платником. При цьому слід зазначити, що арбітражне застереження, що міститься у п. 11.1.-11.4 Контракту №677, не поширюється на відносини позивача та відповідача.

Такого ж висновку дійшов і Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС) у рішенні від 15.12.2014 по справі №167г/2014 (далі - Рішення МКАС), яким було встановлено, що в силу ст. 2 Регламенту МКАС правовою підставою для передачі справи на розгляд МКАС є арбітражна угода (арбітражне застереження), учасниками якої повинні бути як всі позивачі, так і всі відповідачі, що беруть участь в арбітражному провадженні. При цьому арбітражне застереження, що є частиною договору, трактується як угода, що не залежить від інших умов договору.

З огляду на це, арбітр МКАС дійшла висновку, що арбітражне застереження, які міститься в Контракті, не поширюється на компанію SONDERS TRAIDING K/S Go., Limited (витяг з Рішення МКАС в матеріалах справи).

Таким чином, між позивачем і відповідачем відсутня арбітражна угода.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вказано в п. 5 Роз'яснення Президії ВГС України «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій»: «Господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 ГПК України), яке реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Виходячи загальних засад законодавства, а також судової практики, вбачається, що територіальна підсудність справи з іноземним елементом у випадку, передбаченому п. 7) ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається за місцем вчинення дії або настання події, що стала підставою для подання позову.

Враховуючи викладене, а також те, що підставами для подання даного позову стали дії, які мали місце в м. Києві, справа підсудна господарському суду міста Києва.

Також суд зазначає, що Контракт №677 та Угода про переведення Боргу, на підставі яких виник спір між Сторонами, було укладено між сторонами у м. Києві, Україна.

Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги, що підставою для звернення Корпорації з даним позовом стали дії (укладення Контракту № 677 від 28.11.2013), які мали місце в м. Києві, а також те, що в Угоді про переведення боргу від 05.03.2014 зазначено, що платником за Контрактом є Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед), а всі інші умови Контракту залишаються без змін, то даний спір підсудний господарському суду міста Києва.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

01.02.1991 відповідно до Указу президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 23.08.1989 №7978-ХІ для України набула чинності Конвенція Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 (далі - Конвенція).

З 01.01.1988 Конвенція набула чинності для договірної держави - Китай, місцезнаходженням якого є відповідач, оскільки Гонконг це особливий адміністративний район Китайської Народної Республіки.

Відповідно до частини першої статті 1 Конвенції ця Конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах: коли ці держави є Договірними державами; або коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.

Україна та Китайська Народна Республіка є договірними державами в розумінні статті 1 Конвенції.

Частиною другою статті 7 Конвенції встановлено, що питання, що стосуються предмета регулювання цієї Конвенції, які безпосередньо в ній не вирішені, підлягають вирішенню згідно із загальними принципами, на яких вона ґрунтується, за умови відсутності таких принципів - згідно з правом, застосованим відповідно до норм міжнародного приватного права.

Згідно зі статтею 53 Конвенції покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.

Відповідно до статті 59 Конвенції Покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Частиною першою статті 14 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Так, судом встановлено, що на виконання умов Контракту позивачем поставлено Neslot Limited кукурудзу 3-го класу у загальній кількості 78 071,400 МТ на загальну суму 15 223 923,00 доларів США, що підтверджується:

- Актом приймання передачі від 10.02.2014 та вантажно-митною декларацією №504050000/2014/100659 від 18.02.2014, що підтверджують відвантаження Товару у кількості 10 000,000 МТ на суму 1 950 000,00 доларів США;

- Актом приймання передачі від 15.02.2014 та вантажно-митною декларацією №504050000/2014/100659 від 18.02.2014, що підтверджують відвантаження Товару у кількості 16 700,000 МТ на суму 3 256 500,00 доларів США;

- Актом приймання передачі від 18.02.2014 та вантажно-митною декларацією №500060703/2014/001419 від 25.02.2014, що підтверджують відвантаження Товару у кількості 24 371,400 МТ на суму 4 752 423,00 доларів США;

- Актом приймання-передачі Товару та коносаментом від 25.02.2014 і вантажно-митною декларацією від 26.02.2014 №504050000/2014/100776, що підтверджують відвантаження Товару у кількості 27 000,000 МТ на суму 5 265 000,00 доларів США (відповідні копії документів в матеріалах справи).

Згідно з підпунктом 5.1 пункту 5 Контракту оплата за кожну партію товару проводиться в доларах США шляхом банківського переводу грошових коштів на валютний рахунок продавця протягом тридцяти банківських днів з дати надання покупцю копії рахунку-фактури.

У відповідності до умов Контракту Neslot Limited було надіслано всі рахунки-фактури, проте Neslot Limited не було оплачено поставлений Корпорацією товар.

Після підписання Угоди про переведення боргу від 05.03.2014 зобов'язання по оплаті заборгованості у розмірі 12 232 009,92 дол. США перейшли до відповідача.

Як свідчать матеріали справи, 05.02.2015 позивачем було направлено відповідачу Вимогу про оплату заборгованості по Контракту №677 (Лист №658 від 05.02.2015) до якої було додано копії рахунків, а саме:

- рахунок-фактура/invoice №677-01 від 15,02.2014 на суму 5 206 500,00 дол. США;

- рахунок-фактура/invoice №677-02 від 18.02.2014 на суму 4 752 423,00 дол. США;

- рахунок-фактура/invoice №677-03 від 25.02.2014 на суму 5 265 000,00 дол. США;

Однак, відповіді на вимогу від SONDERS TRAIDING K/S Co., Limited не отримано.

Станом на день звернення Корпорацією до суду з даним позовом (23.02.2015), як і на дату судового засідання (25.02.2016) відповідачем оплату товару не здійснено.

Крім того, суд зазначає, що наявність заборгованості по Контракту №677 була визнана відповідачем при підписанні Акту про зарахування зустрічних однорідних вимог №3 від 10.04.2014, що також встановлено господарським судом міста Києва при розгляді справи №910/14522/14 про визнання недійсним Акту про зарахування зустрічних однорідних вимог №3 від 10.04.2014.

Слід зазначити, що при розгляді справи №910/14522/14 відповідач визнав свої зобов'язання по оплаті згідно Контракту №677 у своєму Відзиві, але посилався на його припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, (копія відзиву відповідача та рішення господарського суду м. Києва по справі №910/14522/14 в матеріалах справи).

Однак, рішенням господарського суду м. Києва від 02.02.2015 Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог було визнано недійсним, а отже зобов'язання відповідача по оплаті за Товар згідно Контракту №677 станом на день подання позову є непогашеними.

Враховуючи визнання зобов'язань відповідачем, а також встановлення фактів, що мають значення для розгляду справи господарським судом м. Києва у тішенні від 02.02.2015 по справі №910/14522/14, обставини, встановлені при розгляді зазначеної справи, не підлягають доказуванню згідно ч. 3 статті 35 ГПК України.

Позивачем відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Контракту розраховано загальну вартість поставленого товару згідно з вищезазначеними митними деклараціями, яка складає 15 223 923,00 доларів США.

Судом встановлено, що наведений у позовній заяві розрахунок суми заборгованості відповідає вимогам підпункту 4.1 пункту 4 Контракту.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 15 223 923,00 доларів США.

Судом на підставі: договору, вантажно-митних декларацій, актів приймання-передачі достеменно встановлено та відповідачем будь-якими доказами не спростовано, що залишок його заборгованості за не поставлену позивачем продукцію становить 15 223 923,00 доларів США, що є у відповідності з умовами договору та нормами міжнародного права безперечною підставою для задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

Крім суми заборгованості позивач просив стягнути з відповідача збитки у сумі 2 202 412,91 доларів США.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Пунктом 1 постанови правління Національного Банку України від 14.11.2013 №453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.11.2013 за №1951/24483 (набрала чинності з 20.11.2013 та діяла до 17.05.2014) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Актом від 31.07.2014 №710/26-55-22-06/37243279 про результати позапланової виїзної перевірки Корпорації Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві встановлено, зокрема, ненадходження валютної виручки від компанії Neslot Limited за Контрактом, у зв'язку з чим Корпорації нараховано пеню за період з 20.05.2014 по 24.07.2014 у сумі 2 202 412,91 доларів США.

Відповідно до статті 74 Конвенції збитки за порушення договору однією із сторін становлять суму, що дорівнює тій шкоді, включаючи упущену вигоду, якої зазнала інша сторона внаслідок порушення договору. Такі збитки не можуть перевищувати шкоди, яку сторона, що порушила договір, передбачала чи повинна була передбачати в момент укладення договору як можливий наслідок його порушення, враховуючи обставини, про які вона в той час знала чи повинна була знати.

Підпунктом 11.2 пункту 11 Контракту встановлено, що якщо неналежне виконання Контракту призвело до збитків, сторона, що понесла ці збитки має право вимагати компенсації цих збитків за умови документального їх підтвердження.

Беручи до уваги викладене, та враховуючи умови Контракту, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 2 202 412,91 доларів США збитків обґрунтованою та доведеною, у зв'язку з чим вважає за необхідне її задовольнити.

Згідно з приписами частини другої статті 198 ГК України та статті 533 ЦК України допускається стягнення коштів у іноземній валюті, оскільки відповідач не є резидентом України.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) (Unit 1502, 15/F Jubilee Center 46 Gloucester Road Wan Chail Hong Kong; адреса секретарської компанії: Unit 16D2, 16/F, Legend Tower, 7 Shing Yip Street, Kwun Tong, Kowloon, Hong Kong) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1; ідентифікаційний код 37243279): 15 223 923 (п'ятнадцять мільйонів двісті двадцять три тисячі дев'ятсот двадцять три) доларів США основної заборгованості; 2 202 412 (два мільйони двісті дві тисячі чотириста дванадцять) доларів США 91 цент збитків та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 02.03.2015