ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

23.02.2016 року Справа № 907/862/15

За позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 МКБ, м. Київ

до відповідача 1 Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, м. Київ

до відповідача 2 Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, м. Мукачево

до відповідача 3 Відкритого акціонерного товариства „Мукачівська трикотажна фабрика „Ілона, м. Мукачево

про звільнення майна з-під арешту, а саме: єдиного майнового комплексу, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м. (з врахуванням заяви про зміну предмету позовних вимог),

Колегія суддів у складі:

Головуючого судді Пригара Л.І.

Судді Бобрик Г.Й.

Судді Мокану В.В.

представники:

Позивача ОСОБА_2, довіреність № 913/юр від 14.01.2015 року

Відповідача 1 ОСОБА_3, довіреність № 20-22/513 від 30.12.2015 року

Відповідача 2 не зявився

Відповідача 3 не зявився

СУТЬ СПОРУ: Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_1 МКБ, м. Київ заявлено позов до відповідача 1 Державної виконавчої служби України Відділу примусового виконання рішень, м. Київ та до відповідача 2 Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, м. Мукачево про зняття арешту з майна. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.10.2015 року до участі у справі в якості іншого відповідача залучено Відкрите акціонерне товариство „Мукачівська трикотажна фабрика „Ілона, м. Мукачево. Представник позивача в судовому засіданні 05.11.2015 року подала письмову заяву № 98 від 05.11.2015 року (вх. № 02.5.1-14/15869/15 від 05.11.2015 року) про зміну предмету позовних вимог в порядку ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій просить суд звільнити майно з-під арешту, а саме: єдиний майновий комплекс, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м.

Представник позивача просить суд задоволити позов з врахуванням заяви про зміну предмету позову в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що позивачем, як переможцем прилюдних торгів, було придбано нерухоме майно, а саме, єдиний майновий комплекс, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м.

Вказує на те, що згідно норм Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (яке діяло на момент спірних відносин) передбачено, що після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки, позивачем було здійснено повний розрахунок за придбане майно, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 3 жовтня 2013 року було складено ОСОБА_4 про реалізацію арештованого нерухомого майна № 97/10. Акт складено на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації майна, що належить ВАТ Мукачівська трикотажна фірма Ілона, виданого ТОВ Укрспецторг Групп № 11-0917/13 від 25.09.2013 року. На підставі цього акту позивач зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, яке придбане з прилюдних торгів, що підтверджується свідоцтвом № 1137 від 16.10.2013 року, виданим приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Проте, згідно записів від 16.10.2013 року у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, виявлено ряд арештів, накладених на майно, яке належить на праві власності позивачу, а саме:

· відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 27717349 від 02.03.2012 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-471/10 від 06.05.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-536/10 від 08.06.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 7-526/10 від 22.06.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-136/11 від 16.12.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31113753 від 06.02.2012 року.

Посилається на те, що відповідачі 1 та 2 зобов'язані були зняти всі арешти та заборони із вказаного майна, оскільки відповідно до п. 4.5.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (яка діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після його передачі новому власнику. Однак, відповідачами 1 та 2 вказані дії виконані не були. На неодноразові звернення про звільнення майна з-під арешту, реагувань з боку відповідача 1 та відповідача 2 не було, майно з-під арешту не звільнено.

Таким чином, враховуючи, що спірне нерухоме майно на яке накладено арешт, є власністю позивача, і у останнього відсутня можливість належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися майном, закріпленим за ним у повній мірі, позивач був змушений звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту.

Разом з тим, 17.02.2016 року представник позивача подала суду письмові пояснення № 48 від 16.02.2016 року, в яких повідомила про те, що під час розгляду вказаної справи в суді, відповідач 2 добровільно звільнив майно з-під арештів, накладених міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-471/10 від 06.05.2010 року, № 8-536/10 від 08.06.2010 року, № 7-526/10 від 22.06.2010 року, № 8-136/11 від 16.12.2010 року, № 31113753 від 06.02.2012 року. На підтвердження зазначеного надала суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.02.2016 року. В зв'язку з чим, просить суд звільнити нерухоме майно з-під арешту, накладеного Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 27717349 від 02.03.2012 року.

Представник відповідача 1 подав суду письмові пояснення б/н від 05.02.2016 року, в яких зазначає про те, що станом на сьогоднішній день виконавче провадження ВП № 27717349 завершене, а тому вжити державним виконавцем заходів щодо звільнення майна з-під арешту є неможливим. А тому, накладений Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Письмовим відзивом № 07-54/18716 від 16.09.2015 року просив припинити провадження у справі у зв'язку з непідвідомчістю даного спору господарському суду.

Відповідач 2 на адресу суду надіслав письмові пояснення № 06-19/1098 від 15.02.2016 року, в яких повідомив суд про те, що позовні вимоги, заявлені до відповідача 2 в частині звільнення майна з-під арештів, накладених постановами Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції виконані в позасудовому порядку та знято арешт з майна, накладеного постановами Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції.

Відповідач 3 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судові засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, витребувані ухвалами суду документи не подав, про причини невиконання вимог ухвал суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 1,

суд встановив:

3 жовтня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України складено ОСОБА_4 № 97/10 про реалізацію арештованого нерухомого майна, яке належить ВАТ Мукачівська трикотажна фірма Ілона .

ОСОБА_4 було складено на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації майна, що належить ВАТ Мукачівська трикотажна фірма Ілона, виданого ТОВ Укрспецторг Групп № 11-0917/13 від 25.09.2013 року.

Відповідно до зазначеного ОСОБА_4, Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_1 МКБ, як переможцем прилюдних торгів, було придбано нерухоме майно, а саме: єдиний майновий комплекс, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було здійснено розрахунок за придбане нерухоме майно в повному обсязі, що підтверджується долученими до матеріалів справи меморіальними ордерами.

16.10.2013 року позивач зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, яке придбане з прилюдних торгів, що підтверджується свідоцтвом № 1137 від 16.10.2013 року, виданим приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Проте, як вбачається із доданого до матеріалів справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, станом на 16.10.2013 року існує ряд арештів, накладених на майно, яке належить на праві власності позивачу, а саме:

· відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 27717349 від 02.03.2012 року січня 2012 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-471/10 від 06.05.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-536/10 від 08.06.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 7-526/10 від 22.06.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 8-136/11 від 16.12.2010 року;

· міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31113753 від 06.02.2012 року.

Позивач неодноразово звертався як до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, так і до Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції із заявами, в яких пояснював, що придбав вищезазначене нерухоме майно на прилюдних торгах та просив зняти арешт з придбаного арештованого майна. Однак, будь-яких відповідей від відповідачів 1 та 2 не надходило, нерухоме майно, придбане позивачем на прилюдних торгах звільнено з-під арешту не було.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4038 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач повністю розрахувався за придбане майно та отримав від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 про реалізацію арештованого нерухомого майна № 97/10 від 03.10.2013 року.

На підставі вказаного акта, позивач отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Однак, у зв'язку із наявністю накладених Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та Міським відділом державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції арештів на нерухоме майно, а саме: єдиний майновий комплекс, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м., позивач позбавлений права володіння, користування та розпорядження вказаним майном, придбаним на законних підставах.

Згідно підпункту 4.5.14. пункту 4.5. "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після його передачі новому власнику.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом.

Частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 1, 2 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012 року (з наступними змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до статті 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про виключення майна з опису № 6 від 27.08.1976 року (з наступними змінами та доповненнями), за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003 року вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до суду з вимогою про звільнення майна з-під арештів, накладених постановами відповідача 1 та відповідача 2.

Оскільки судом в ході розгляду спору з'ясовано обставини щодо факту набуття права власності на спірне нерухоме майно позивачем та існування такого права позивача на момент розгляду спору, а також те, що арешт накладено на майно, яке є власністю позивача, воно не може бути використаним для задоволення вимог інших стягувачів до Відкритого акціонерного товариства „Мукачівська трикотажна фабрика „Ілона.

Аналогічного змісту правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 08.07.2014 року у справі № 910/24099/13.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 2 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що для захисту і відновлення прав та інтересів позивача, слід звільнити з-під арешту, накладеного Постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 02.03.2012 року ВП № 27717349 майно, а саме, єдиний майновий комплекс, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача 1 у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 218 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі до відповідача Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, м. Мукачево припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Звільнити з-під арешту, накладеного Постановою Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 02.03.2012 року ВП № 27717349 майно, а саме, єдиний майновий комплекс, загальною площею 5 760,70 кв.м., що розташований за адресою: м. Мукачево, вул. Гоголя, 24 та складається з таких будівель: головний корпус літ. „Б загальною площею 2 765,80 кв.м..; красильний цех літ. „В загальною площею 349,7 кв.м..; їдальня експериментальний цех літ. „Г-Г* загальною площею 531 кв.м.; адмінкорпус літ. „Д загальною площею 350,30 кв.м.; ремонтна майстерня літ. „Е загальною площею 147,60 кв.м.; майстерня літ. „И загальною площею 30,80 кв.м.; котельня з трубою літ. „Ж загальною площею 130 кв.м.; цех літ. „З загальною площею 629,70 кв.м.; склад літ. „С загальною площею 710,50 кв.м.; склад літ. „Т загальною площею 115,30 кв.м.

3. Провадження в частині вимог до Міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції припинити.

4. Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, м. Київ, вул. Артема, 73 (код ЄДРЮОФОП 00015622) на користь Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 МКБ, м. Київ, вул. Іллінська, 8 (код ЄДРЮОФОП 20034231) суму 1 218 (ОСОБА_2 тисяча двісті вісімнадцять гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.02.2016 року

Головуючий суддя Пригара Л.І.

Суддя Бобрик Г.Й.

Суддя Мокану В.В.