ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.02.16р. Справа № 904/11048/15
за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод»,

м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання правочинів недійсними

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №36-85 від 19.01.16 р.

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський стрілочний завод» (далі - позивач) звернулося з позовом до Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) в якому просить господарський суд визнати недійсними з 01 січня 2011 року наступні правочини: договір оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002 р. №2416; договір оренди земельної ділянки площею 26,9878 га та 4,3308 га від 25.10.2002 р. №2417; договір оренди земельної ділянки площею 0,0369 га від 05.10.2009 р. №25;договір оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002 р. №2418; договір оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016 га від 25.10.2002 р. №2422; договір оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002 р. №2419; договір оренди земельної ділянки площею 0,1822 га від 05.10.2009р. №24, укладені між позивачем та відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову, вмотивовує вимоги посиланням на те, що внаслідок змін у законодавстві, які регулюють відносини, що виникають в процесі справляння орендної плати за землі державної та комунальної власності, спірні договори за змістом щодо істотної умови - орендної плати є такими, що не відповідають законодавству України. З зазначених підстав позивач вважає, що спірні договори суперечать Податковому кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011 р., а тому є недійсними.

Відповідач у призначене судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Про місце, час та дату розгляду спору повідомлений належно.

В матеріалах справи наявне клопотання відповідача від 21.01.16 р. про розгляд справи без участі представника Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно пункту 3.9.2. Постанови №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути спір за відсутності представника відповідача згідно ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради між позивачем та відповідачем укладені договори оренди земельних ділянок, а саме: договір оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002р. №2416; договір оренди земельної ділянки площею 26,9878 га та 4,3308 га від 25.10.2002р. №2417; договір оренди земельної ділянки площею 0,0369 га від 05.10.2009р. №25; договір оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002р. №2418; договір оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016 га від 25.10.2002р. №2422; договір оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002р. №2419; договір оренди земельної ділянки площею 0,1822 га від 05.10.2009р. №24 та зареєстровані Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» з питання повноти нарахування та сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2011-2012 роки та січень-липень 2013 року.

За результатами перевірки 10 вересня 2013 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів складено акт № 181/21.1-14367980, в якому зроблено висновок про порушення позивачем пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України та встановлено заниження податкового зобов'язання зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2011-2012 роки та січень-липень 2013 року на загальну суму 14 024 099,24 грн., у тому числі за 2011 рік у сумі 5 387 409, 00 грн., за 2012 рік у сумі 5 447 824, 37 грн., за січень-липень 2013 року у сумі 3 188 865,87 грн.,та завищено суму земельного податку за 2012 рік та січень-липень 2013 року на загальну суму 78011,55 грн.

На підставі висновку, викладеного в акті перевірки, 20 вересня 2013 року податковою інспекцією були прийняті податкові повідомлення рішення:

- № НОМЕР_1, яким позивачу нараховане податкове зобовязання з орендної плати юридичних осіб у загальній сумі 16 856 698, 94 грн., з яких за основним платежем у розмірі 14024099,24 грн., та 2832599,70 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено суму земельного податку на 78011,55 грн.

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 20 вересня 2013 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року, позов задоволено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2015 року у справі К/800/11376/14, касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби задоволено частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року та ухвалу апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 року у справі №804/12851/13-а скасовано в частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 20 вересня 2013 року № НОМЕР_1.

У відповідній частині постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 20 вересня 2013 року № НОМЕР_1 - відмовлено. В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року у справі №804/12851/13-а залишено без змін.

Відмовляючи частково у задоволенні позивачу у позові Вищий адміністративний суд встановив, що починаючи з 01 січня 2011 року, законодавець систематизував правила адміністрування земельного податку та орендної плати за землю, як обов'язкового платежу, в розділі ХІІІ Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 даного Кодексу).

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до норм Податкового кодексу України, річна сума платежу, що підлягає перерахуванню до бюджету суб'єктами господарювання, які орендують земельні ділянки державної і комунальної власності, визначається відповідно до умов договору, але з урахуванням вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України тобто, не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Таким чином, річна сума платежу орендної плати за землю не може бути меншою розміру, визначеного підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України, а саме - трикратного розміру земельного податку.

Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено Верховною Радою України до загальнодержавних податків і зборів згідно переліку, закріпленого у статті 9 ПК України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок про те, що розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.

Обставини визнані судом у адміністративній справі № 804/12851/13-а, встановлені відносно Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод» приймаються господарським судом без доказування на підставі частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що починаючи з 01 січня 2011 року, на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи ПК України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння даного обов'язкового платежу. Отже, саме із зазначеного часу мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить не менше 3 % від їх грошової оцінки.

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти, юридично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обовязків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обовязки; набуття земельних прав та обовязків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт повязує виникнення, зміну і припинення земельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно дост.1 Закону України «Про оренду землі» (надалі в тексті Закон), оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст.2 даного Закону, відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Вирішуючи даний спір, господарський суд приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, що до яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зазначені норми кореспондуються з приписами ст.180 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України.

За правилами ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На думку позивача, підставами для визнання недійсним оспорюваних правочинів - є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та порушення у зв'язку із прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

При вирішенні даного спору господарський суд виходить з надання правової оцінки законності дій сторін при укладанні договорів оренди та дій, повязаних з внесенням в них змін, а у разі встановлення порушень чинного законодавства зясовує ступень обізнаності обох сторін та вини щодо такого порушення, правових наслідків тощо.

Підпункт 1.3 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. N 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (із змінами і доповненнями) орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (частина друга статті 21 Закону України «Про оренду землі»,пункт 288.1 статті 288 ПК України). У зв'язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (стаття 21 Закону України "Про оренду землі",стаття 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Підпунктом 2.19 даної Постанови зазначається, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15,статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору. Якщо зі зміною граничного розміру орендної плати таку ж зміну до договору оренди в установленому законом порядку не внесено, то застосуванню підлягає відповідна умова договору.

При цьому згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Господарським судом при вирішенні даного спору щодо договорів було встановлено наступне.

25.10.2002 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів 07.11.2002р. №2416, за яким позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне володіння і користування на умовах договору земельну ділянку площею 0,8643 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 181, для фактичного розміщення підстанції, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 63121001 згідно з планом земельної ділянки, що додається (п.1.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 19.06.2002 №359/2. (п.1.2.). Грошова оцінка земельної ділянки складає 2584549,62 грн. (п.1.3.). Земельна ділянка передається до 19.06.2017р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується (п.2.1.). Для продовження дії цього договору Орендар (позивач) зобовязаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до Орендодавця (відповідач) з відповідним клопотанням (п.2.3.). Сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 387682, 45грн. (п.3.1.). Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року (п.3.2.). Згідно п.3.3. розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку. Сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору (п.3.4.). Пунктом 8.1. зазначено, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди та інші спори вирішуються у судовому порядку (п.8.2.). Перереєстрація і внесення змін до договору проводиться у порядку, встановленому для їх державної реєстрації (п.9.1.).

25.10.2002 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів 07.11.2002р. №2417, за яким позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне володіння і користування на умовах договору земельні ділянки площами 26,9878 га та 4,3308 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 181, для фактичного розміщення адміністративно-виробничих будівель, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодами 63127006 та 63163013 згідно з планом земельної ділянки, що додається (п.1.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 19.06.2002 №359/2. (п.1.2.). Грошова оцінка земельних ділянок складає 81599355,20 грн. та 13957823,88 грн. (п.1.3.). Земельна ділянка передається до 19.06.2017р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується (п.2.1.). Для продовження дії цього договору Орендар (позивач) зобовязаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до Орендодавця (відповідач) з відповідним клопотанням (п.2.3.). Сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 14333576,87грн. (п.3.1.). Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року (п.3.2.). Згідно п.3.3. розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку. Сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору (п.3.4.). Пунктом 8.1. зазначено, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди та інші спори вирішуються у судовому порядку (п.8.2.). Перереєстрація і внесення змін до договору проводиться у порядку, встановленому для їх державної реєстрації (п.9.1.).

05.10.2009 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди землі, зареєстрований у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.01.2010р. за №25. За договором позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0369 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 165, і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим :01:009:0101 (п.1.1., 2.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 15.07.2009 №148/48 (п.1.3.). Грошова оцінка земельної ділянки складає 278815,22 грн. (п.2.3.). Договір укладено на п'ятнадцять років, тобто до 05.10.2024р. (п.3.1.). Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі мінімальної ставки орендної плати, встановленої Законом України «Про оренду землі» (п.4.1.). Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання, або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (4.2.). Згідно п.4.8. розмір орендної плати переглядається щорічно, або у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; змін у цільовому використанні земельної ділянки; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 12.1. зазначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку (п.12.2.).

25.10.2002 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів 07.11.2002р. №2418, за яким позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне володіння і користування на умовах договору земельну ділянку площею 0,3063 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 181, для фактичного розміщення адміністративно-виробничих будівель, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 63127005 згідно з планом земельної ділянки, що додається (п.1.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 19.06.2002 №359/2. (п.1.2.). Грошова оцінка земельної ділянки складає 936294,94 грн. (п.1.3.). Земельна ділянка передається до 19.06.2012р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується (п.2.1.). Для продовження дії цього договору Орендар (позивач) зобовязаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до Орендодавця (відповідач) з відповідним клопотанням (п.2.3.). Сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 93629,50грн. (п.3.1.). Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року (п.3.2.). Згідно п.3.3. розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку. Сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору (п.3.4.). Пунктом 8.1. зазначено, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди та інші спори вирішуються у судовому порядку (п.8.2.). Перереєстрація і внесення змін до договору проводиться у порядку, встановленому для їх державної реєстрації (п.9.1.).

25.10.2002 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки №2422, за яким позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне володіння і користування на умовах договору земельні ділянки площами 0,0280 га та 0,0016га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 181, для фактичного розміщення адміністративно-виробничих будівель, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодами 63121002 та 63121003 згідно з планом земельної ділянки, що додається (п.1.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 19.06.2002 №359/2. (п.1.2.). Грошова оцінка земельних ділянок складає 79077,84 грн. та 4359,25 грн. (п.1.3.). Земельні ділянки передаються до 19.06.2012р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується (п.2.1.). Для продовження дії цього договору Орендар (позивач) зобовязаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до Орендодавця (відповідач) з відповідним клопотанням (п.2.3.). Сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 8343,71грн. (п.3.1.). Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року (п.3.2.). Згідно п.3.3. розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку. Сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору (п.3.4.). Пунктом 8.1. зазначено, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди та інші спори вирішуються у судовому порядку (п.8.2.). Перереєстрація і внесення змін до договору проводиться у порядку, встановленому для їх державної реєстрації (п.9.1.).

25.10.2002 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів 07.11.2002р. №2419, за яким позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне володіння і користування на умовах договору земельну ділянку площею 0,0237 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 179, для фактичного розміщення магазину, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 63127003 згідно з планом земельної ділянки, що додається (п.1.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 19.06.2002 №358/2. (п.1.2.). Грошова оцінка земельної ділянки складає 123039,97 грн. (п.1.3.). Земельна ділянка передається до 19.06.2012р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується (п.2.1.). Для продовження дії цього договору Орендар (позивач) зобовязаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до Орендодавця (відповідач) з відповідним клопотанням (п.2.3.). Сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 12304,00грн. (п.3.1.). Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року (п.3.2.). Згідно п.3.3. розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку. Сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору (п.3.4.). Пунктом 8.1. зазначено, що зміна умов договору оренди можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди та інші спори вирішуються у судовому порядку (п.8.2.). Перереєстрація і внесення змін до договору проводиться у порядку, встановленому для їх державної реєстрації (п.9.1.).

05.10.2009 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди землі, зареєстрований у ДМВ ДРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.01.2010р. за №24. За договором позивач прийняв, а відповідач передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1822 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД район, вул. Білостоцького, 181, і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим :01:009:0188 (п.1.1., 2.1. Договору). Підставою для передачі в оренду є рішення міської ради від 15.07.2009 №188/48 (п.1.3.). Грошова оцінка земельної ділянки складає 1497158,39 грн. (п.2.3.). Договір укладено на два роки, тобто до 05.10.2011р. (п.3.1.). Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошовій формі у розмірі мінімальної ставки орендної плати, встановленої Законом України «Про оренду землі» (п.4.1.). Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання, або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (4.2.). Згідно п.4.8. розмір орендної плати переглядається щорічно, або у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; змін у цільовому використанні земельної ділянки; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 12.1. зазначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку (п.12.2.).

За аналізом спірних договорів господарський суд дійшов висновку, що сторонами договорів передбачена можливість перереєстрації, перегляду та внесення змін до них у разі зміни істотних умов договору за згодою сторін, але сам порядок перереєстрації, перегляду та внесення змін до договору, тобто хто має бути ініціатором тих чи інших змін і в які строки, сторонами не врегульований, що не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Сторонами у справі не надано суду жодних доказів щодо внесення змін до договорів оренди землі, судових рішень, які б свідчили про перегляд сторонами розміру орендної плати в звязку з набранням чинності 01 січня 2011 року Податковим кодексом України, яким внесені зміни до ставок орендної плати за землю, та доказів їх державної реєстрації змін.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір оренди земельної ділянки, щодо якого сторонами в належній формі не досягнуто згоди з усіх істотних умов, передбачених законом, є неукладеним.

До спірних договорів оренди земельних ділянок сторонами у належній формі не внесені відповідні зміни, передбачені Податковим кодексом України, щодо орендної плати а також не здійснена державна реєстрація таких змін.

Отже, у договорі оренди земельної ділянки площею 0,8643 га від 25.10.2002 р. №2416; договорі оренди земельної ділянки площею 26,9878 га та 4,3308 га від 25.10.2002 р. №2417; договорі оренди земельної ділянки площею 0,0369 га від 05.10.2009 р. №25; договорі оренди земельної ділянки площею 0,3063 га від 25.10.2002 р. №2418; договорі оренди земельної ділянки площею 0,0280 га та 0,0016 га від 25.10.2002 р. №2422; договорі оренди земельної ділянки площею 0,0237 га від 25.10.2002 р. №2419; договорі оренди земельної ділянки площею 0,1822 га від 05.10.2009 р. №24 відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», не здійснена державна реєстрація змін і дає підстави вважати їх такими, що є неукладеними.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зазначається, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Рішенням суду не може бути зобов'язано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Норма частини третьої статті 182 ЦК України, щодо можливості оскарження до суду відмови у державній реєстрації, ухилення від державної реєстрації, відмови від надання інформації про реєстрацію, застосовується лише щодо дій (бездіяльності) органів, які здійснюють таку реєстрацію.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

На підставі викладеного, господарський суд не встановив правових підстав для задоволення позову, поданого Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський стрілочний завод», а тому відмовляє у його задоволенні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 29.02.2016 р.