РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016Справа №910/78/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська

компанія «ЗЕКТЕР»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК»

про стягнення 475 122,95 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Стаєцький К.М. за довіреністю № б/н від 12.02.2016 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» про стягнення 522 842,57 грн. (з яких: 372 463,57 грн. основного боргу та 150 379,00 грн. пені), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 р. порушено провадження у справі № 910/78/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 17.02.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Представник позивача в судовому засіданні 17.02.2016 р. надав оригінали документів для огляду в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 17.02.2016 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, для забезпечення принципів рівності змагальності сторін у справі, недопущення порушення прав охоронюваних законом інтересів відповідача, у зв'язку з неявкою представника відповідача у призначене судове засідання, невиконанням ним вимог ухвали суду та для витребування у позивача додаткових доказів у справі, керуючись ст. 77 ГПК України, ухвалою від 17.02.2016 р. розгляд справи відклав на 09.03.2016 р.; повторно зобов'язав сторін виконати вимоги ухвали суду про порушення провадження у даній справі.

22.02.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою ТОВ «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» просить стягнути з ТОВ «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» 475 122,95 грн. (з яких: 372 463,57 грн. основного боргу та 102 659,38 грн. пені), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. Зменшення позовних вимог здійснене позивачем в частині стягнення суми пені, оскільки при розрахунку даної вимоги в позові були допущені помилки.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК.

Господарський суд прийняв заяву позиву позивача про зменшення позовних вимог, у зв'язку з чим має місце нова ціна позову - 475 122,95 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 09.03.2016 р. надав суду усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав з урахуванням зменшення позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 09.03.2016 р. повторно не з'явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвал суду в даній справі не виконав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 09.03.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «транспортно-експедиторська копанія «ЗЕКТЕР» (надалі - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» (надалі - клієнт) був укладений договір транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. (надалі - договір), згідно з умовами якого експедитор зобов'язується за плату та за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, пов'язаних з перевезенням зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки (надалі - вантаж) залізничним транспортом (надалі - послуги).

Згідно з ч. 1 ст. 929 Цивільного коксу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

У відповідності до п. 1.4. договору, за письмовою заявою клієнта експедитор може надавати додаткові послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу; перевірка кількості та стану вантажу; зважуванню вантажів; визначення якості вантажу (за результатами досліджень спеціалізованих лабораторій); підбір зразків вантажу; сплата мита, зборів та витрат, покладених на клієнта; виконання митних формальностей; одержання інших необхідних документів. Перевезення кожної партії вантажу оформляється окремим додатком до договору.

За умовами п. 1.3. договору, назва вантажу. Кількість вантажу, вартість послуг, терміни та іші умови перевезення вантажу зазначаються сторонами в додатках

Згідно з п. 1.4. договору, протягом всього терміну надання послуг експедитора з вантажем право власності на нього належить клієнту.

Пунктом 2.1.16. договору встановлено, що експедитор зобов'язаний своєчасно надавати клієнту розрахунки для здійснення оплати за надані послуги за даним договором.

Відповідно до п. 2.1.17. договору, експедитор зобов'язаний після закінчення завантаження надати клієнту на затвердження наступні оригінали документів: оригінали рахунків-фактур, податкові накладні, акти приймання-передачі наданих послуг, дублікати або копії сертифікатів, копії залізничних накладних. Завірених печаткою експедитора. Зазначені документи експедитор зобов'язується надавати не пізніше кожного 5-го числа місяця. Що слідує за місяцем, в якому надавалися послуги.

Пунктом 2.2.6. договору передбачено, що клієнт зобов'язаний відшкодувати експедитору документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням послуг, що є предметом цього договору, та оплатити йому винагороду протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, акту приймання-передачі наданих послуг, податкової накладної та підтверджуючих документів від експедитора. До початку завантаження забезпечити оплату вартості послуг елеваторів, ХПП та КХП по завантаженню та зберіганню вантажу згідно наданих рахунків.

За умовами п. 2.2.7. договору, клієнт зобов'язаний протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку-фактури відшкодувати погоджені з клієнтом та здійснені в його інтересах додаткові витрати експедитора, що виникли у останнього при виконанні цього договору.

У відповідності до п. 2.2.11. договору, клієнт зобов'язаний підписати акт приймання-передачі наданих послуг або надіслати/надати експедитору протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданих послуг лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання.

Згідно з п. 3.1. договору, за надання послуг експедитор виставляє клієнту рахунок по погодженим ставкам, згідно з додатками до даного договору.

Пунктом 3.2. договору визначено, що оплата проводиться клієнтом наступним чином:

- 70 % передплати від суми згідно з виставленим експедитором рахунком-фактурою (факс чи e-mail);

- остаточний розрахунок здійснюється за фактично надані послуги після отримання документів у відповідності до п. 2.1.17. протягом 5-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунки між експедитором та клієнтом здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора по кожному додатку окремо (п. 3.3. договору).

Загальна договірна сума за даним договором не є фіксованою, її розмір визначається видом та обсягом наданих транспортно-експедиторських послуг і встановлюється у відповідних додатках до цього договору (п. 3.4. договору).

Пунктом 3.5. договору визначено, що розмір договірної ціни включає в себе: вартість експедиторських послуг, залізничний тариф, вартість виготовлення ЗПП, станційні збори. СЕС, оформлення карантинних, ветеринарних сертифікатів, сертифікатів якості, сертифікатів Держсільгоспінспекції України, ТПП, ВТД, митних платежів, лабораторних досліджень продукції, послуги митного брокера, ПГВК. Розмір вартості зазначених робіт та послуг визначається на підставі попереднього розрахунку.

Відповідно до п. 3.6. договору, по закінченню надання послуг з відправлення заявленого вантажу здійснюється звірка виконаних сторонами обов'язків, після чого експедитор надсилає клієнту акт звірки взаєморозрахунків, на підстав якого здійснюються кінцеві розрахунки між сторонами.

Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок експедитора (п. 3.7. договору).

Згідно з п. 4.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до норм чинного законодавства України та цим договором. Сторона, яка порушила свої зобов'язання за цим договором, повинна негайно усунути ці порушення.

Пунктом 4.2. обумовлено, що у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів, останній виплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.07.2015 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 9.1. договору).

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що:

- за умовами додаткової угоди № 4 від 04.12.2014 р. до договору транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. на підставі товарно-транспортних накладних №№ 95614566, 95793055, 95449187, 95390860, 95758611 та 95447470 в період з 22.01.2015 р. до 28.01.2015 р. ТОВ «ТЕК «ЗЕКТЕР» надало послуги з відправлення та перевезення пшениці 6-го класу фактичною загальною кількістю 403,490 тон у 6-ти вагонах зі станції Зачепилівка до станції Іллічівськ, що підтверджується підписаним уповноваженими представника та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт № 4 від 29.01.2015 р.;

- за умовами додаткової угоди № 5 від 04.12.2014 р. до договору транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. на підставі товарно-транспортних накладних №№ 95611489, 95618609, 95318978, 95682001 та 95794137 в період з 23.01.2015 р. до 26.01.2015 р. ТОВ «ТЕК «ЗЕКТЕР» надало послуги з відправлення та перевезення пшениці 5-го класу фактичною загальною кількістю 330,250 тон у 5-ти вагонах зі станції Зачепилівка до станції Іллічівськ, що підтверджується підписаним уповноваженими представника та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт № 3 від 27.01.2015 р.;

- за умовами додаткової угоди № 6 від 17.12.2014 р. до договору транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. на підставі товарно-транспортних накладних №№ 95691804, 95621488, 95692281, 95333217, 95650339, 95834479, 95834479, 95832366, 95449120, 95713038 та 95713400 протягом січня 2015 р. ТОВ «ТЕК «ЗЕКТЕР» надало послуги з відправлення та перевезення пшениці 6-го класу фактичною загальною кількістю 651,000 тон у 10-ти вагонах зі станції Кіровоград до станції Іллічівськ, що підтверджується підписаним уповноваженими представника та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт № 6 від 30.01.2015 р.;

- за умовами додаткової угоди № 7 від 08.01.2015 р. до договору транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. на підставі товарно-транспортних накладних № 95793451 та № 95794566 в період з 26.01.2015 р. до 28.01.2015 р. ТОВ «ТЕК «ЗЕКТЕР» надало послуги з відправлення та перевезення пшениці 4-го класу фактичною загальною кількістю 111,450 тон у 2-х вагонах зі станції Зачепилівка до станції Іллічівськ, що підтверджується підписаним уповноваженими представника та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт № 5 від 29.01.2015 р.;

- за умовами договору транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. на підставі відомостей-розрахунків № 42 від 14.01.2015 р., № 85 від 23.01.2015 р. та № 107 від 28.01.2015 р. відповідач прийняв на себе зобов'язання в компенсації витрат позивача з користування, переміщення подачу, збирання вагонів протягом лютого 2015 р., що підтверджується підписаним уповноваженими представника та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт № 1 від 09.02.2015 р.

Загальна вартість наданих послуг позивачем за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. складає 372 463,57 грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. не виконав, у зв'язку з чим в нього станом на 07.10.2015 р. існує заборгованість у розмірі 372 463,57 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими представниками та скріпленим печатками сторін актом звіряння взаємних розрахунків станом на 07.10.2015 р. (належним чином засвідчена копія в матеріалах справи).

23.07.2015 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 2107/01 від 21.07.2015 р. з проханням сплатити заборгованість протягом 10-ти банківських днів з моменту одержання даної претензії. Згідно з повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції,зазначена претензія була отримана відповідачем 31.07.2015 р.

Проте, ТОВ «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» залишило без відповіді та реагування зазначену вище претензію.

За таких обставин, Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» про стягнення 475 122,95 грн. (з яких: 372 463,57 грн. основного боргу та 102 659,38 грн. пені), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

При цьому, експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору (ст. 932 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» також передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, які притягнені ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії.

За порушення зобов'язання за договором транспортно-експедиційного обслуговування відповідно до статті 934 Цивільного кодексу України експедитор несе відповідальність відповідно до глави 51 цього Кодексу (правові наслідки порушення зобов'язання. Відповідальність за порушення зобов'язання).

Так, статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 934 ЦК України, за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р., тоді як відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг за даним договором не виконав належним чином.

Відповідач у жодних належних доказів обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» основного боргу за надані послуги за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. в розмірі 372 463,57 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» про стягнення 372 463,57 грн. основного боргу за надані послуги за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р. визнається судом таким, що підлягає задоволенню повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» просить суд стягнути з відповідача 102 659,38 грн. пені за період з 02.02.2015 р. до 11.08.2015 р., у зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2. обумовлено, що у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів, останній виплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Таким чином за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 102 659,38 грн. пені за період з 02.02.2015 р. до 11.08.2015 р., у зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором транспортного експедирування № 011/14 від 25.11.2014 р.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 22, 32,33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОЛОДЖИСТІК» (04655, м. Київ, вул. Межигірська, 78, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторська компанія «ЗЕКТЕР» (65005, м. Одеса, вул. Мельницька, 26/5, ) 372 463 (триста сімдесят дві тисячі чотириста шістдесят три) грн. 57 коп. основного боргу, 102 659 (сто дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 38 коп. пені та 7 126 (сім тисяч сто двадцять шість) грн. 84 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 11.03.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина