УХВАЛА

03.03.2016Справа № 910/975/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ"

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 29.10.2015 року у третейській справі № 761/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про стягнення заборгованості

у справі № 761/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ"

про стягнення заборгованості

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача Драчов Р.М. (ліквідатор)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" звернулось із заявою до Господарського суду міста Києва про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 29.10.2015 року у третейській справі № 761/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 29.10.2015 року у третейській справі № 761/15 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 18.02.2016 року.

09.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків надійшли пояснення по справі, з яких вбачається що матеріали третейської справи № 761/15 було направлено до Господарського суду міста Києва на виконання вимог ухвали суду від 07.12.2015 року у справі № 910/30658/15.

17.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та заява про витребування доказів, а саме, відомостей про наступне:

- Чи був ПАТ "Укрсоцбанк" на момент укладання кредитного договору від 27.05.2008 року з ТОВ "Аутомотів ТСГ" засновником Асоціації українських банків?

Якщо був засновником, то вказати з якого по який період?

- Чи був третейський суддя Ярошовець В.М. на момент укладання кредитного договору від 27.05.2008 року з ТОВ "Аутомотів ТСГ" працівником ПАТ "Укрсоцбанк"?

Якщо був працівником, то вказати з якого по який період?

- Чи відкривався банківський рахунок у ПАТ "Укрсоцбанк" для ТОВ "Макролодж"?

18.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

У судовому засіданні 18.02.2016 року представники сторін подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане сторонами 18.02.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 року розгляд заяви було відкладено на 03.03.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 03.03.2016 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи суду не подав.

У судовому засіданні 03.03.2016 року представник відповідача підтримав заяву про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 29.10.2015 року у третейській справі № 761/15 у повному обсязі.

Розглянувши в судовому засіданні 03.03.2016 року клопотання відповідача про витребування відомостей у позивача, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на наступне.

За приписами частини 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. Це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об'єктом судового пізнання.

Виходячи зі змісту статті 32 Господарського процесуального кодексу України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

В пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Проте, як встановлено судом відповідачем не обґрунтовано витребування вказаних доказів у Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Дослідивши матеріали третейської справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 29.10.2015 року у третейській справі № 761/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. у справі № 761/15 прийнято рішення за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про стягнення заборгованості. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 3 536 498, 19 грн. заборгованості за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 06-10/166 від 27.05.2008 року.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду визначені в статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 3, 4 статті 122-4 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Господарський суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 122-5 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України, рішення третейського суду може бути скасоване лише з таких підстав:

- справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

- третейську угоду визнано судом недійсною;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

- третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та Господарським процесуальним кодексом України. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 Господарського процесуального кодексу України скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом (пункт 6.1.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до пункту 6.1.9 вказаної постанови, за результатами розгляду заяви господарський суд виносить ухвалу, зміст якої, з огляду на припис частини першої статті 122-6 ГПК, має відповідати статті 84 (а не статті 86) названого Кодексу, з урахуванням особливостей відповідної категорії справ. Одна з таких особливостей полягає в тому, що господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК.

Судом встановлено, що 27.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" (позичальник) було укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 06-10/166 (надалі по тексту - Кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 2 000 000 доларів США.

В обґрунтування заяви про скасування рішення третейського суду, заявник посилається, зокрема, на те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до закону, з огляду на те, що предметом Кредитного договору є іноземна валюта - долари США, відтак правовідносини, що склались між сторонами не носять приватного характеру.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Пунктом 6.2 Кредитного договору сторони погодили, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись пунктом 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15, Ярошовцем Василем Миколайовичем, у випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному в даному пункті, у разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Доказів визнання недійсним вказаного пункту Кредитного договору суду не надано.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, було визначено, що будь-які спори між сторонами, що виникають при виконанні даного договору, вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків, тобто сторонами був визначений предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути між сторонами в рамках договору, не обмежуючись якимись конкретними спорами. Крім того, в діючому законодавстві відсутня заборона щодо розгляду третейським судом спорів, що виникають з кредитних договорів.

З огляду на викладене, враховуючи наявність третейського застереження у Кредитному договорі, посилання заявника на непідвідомчість даного спору третейському суду є необґрунтованими та безпідставними.

Також, в обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" вказує на те, що третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, оскільки, відповідач був неналежним чином повідомлений про час та місце засідання третейського суду.

Суд відхиляє вищевказані твердження відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 15 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що обмін документами та письмовими матеріалами між сторонами, а також між сторонами і третейським судом чи третейськими суддями здійснюється у порядку, погодженому сторонами, і за вказаними ними адресами.

У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду. Якщо сторони не дійшли згоди з цих питань або у разі невизначеності цих питань у регламенті третейського суду, документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Як вбачається з матеріалів третейської справи № 761/15, ухвалу про порушення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" та призначення справи до розгляду в засіданні третейського суду на 23.06.2015 року відповідач отримав 06.06.2015 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Повідомлення про призначення справи № 761/15 до розгляду 17.09.2015 року повернуто з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення. Ухвали Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 17.09.2015 року направлені на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" 13.10.2015 року, про що свідчить відбиток календарного штемпеля на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, у суду відсутні підстави, вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" не було належним чином повідомлено про розгляд третейської справи № 761/15, а Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Окрім того, відповідач не був обмежений у праві щодо ознайомлення з матеріалами справи задля з'ясування дати та часу відкладення розгляду справи.

Щодо посилань заявника на невідповідність складу третейського суду, який прийняв рішення у справі № 761/15, вимогам закону, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів.

Як вже зазначалось судом, пунктом 6.2. Кредитного договору сторони погодили те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15, Ярошовцем Василем Миколайовичем, у випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному в даному пункті, у разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Рішення у справі № 761/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про стягнення заборгованості прийнято Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про третейські суди" третейський суддя не може брати участі у розгляді справи, а після його призначення чи обрання підлягає відводу чи самовідводу: якщо він особисто чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; якщо він є родичем однієї із сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, або перебуває з цими особами чи сторонами в особливих стосунках; на його прохання або за спільним рішенням сторін; у разі встановлення стороною обставин, які дають їй підстави вважати упередженим або необ'єктивним ставлення третейського судді до справи, про яке сторона дізналася після його обрання чи призначення; у разі тривалого, більш як один місяць від дня призначення чи обрання, невиконання ним обов'язків третейського судді у конкретній справі; у разі виявлення невідповідності третейського судді вимогам, встановленим статтею 18 цього Закону; якщо третейський суддя бере участь у вирішенні спору, який прямо чи опосередковано пов'язаний з виконанням ним службових повноважень, наданих державою. Жодна особа не може бути третейським суддею у справі, в якій вона раніше брала участь як третейський суддя, але була відведена чи заявила самовідвід, як сторона, представник сторони або в будь-якій іншій якості. У третейському суді для вирішення конкретного спору угодою сторін можуть бути встановлені додаткові підстави для відводу чи самовідводу третейського судді.

Заявником на наведено суду жодних доказів, які встановлюють обставини, що викликають сумнів у неупередженості третейського судді Ярошовця В.М. при розгляді справи № 761/15, а також обставин, які свідчать про те, що склад третейського суду, яким прийнято оскаржуване рішення, не відповідав вимогам закону.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом було встановлено, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

При розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 29.10.2015 року у третейській справі № 761/15, заявником не доведено та судом не встановлено передбачених статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування рішення від 29.10.2015 року у справі № 761/15.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" про скасування рішення від 29.10.2015 року у справі № 761/15 Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 122-6 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за заявником.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 51 Закону України "Про третейські суди", статтями 122-1 - 122-6 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аутомотів ТСГ" в задоволенні заяви про скасування рішення від 29.10.2015 року у справі № 761/15 Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М.

Суддя С.В. Стасюк