ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Справа № 915/2228/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Технології»

54036, вул. Поштова, 30-А

Відповідач: Управління капітального будівництва

Миколаївської обласної державної адміністрації

54030, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 42

Про: стягнення заборгованості в сумі 450679,75 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреністю;

ОСОБА_3, за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 30.12.2015 року звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 250867,43 грн., 3% річних в сумі 16983,35 грн., втрати від інфляції у розмірі 182828,97 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору підряду на виконання будівельних робіт № 30 від 02.10.2013 року; довідок про вартість виконаних будівельних робіт (за жовтень 2013 року, за грудень 2013 року), актів КБ 2 (№ 067 за жовтень 2013 року на суму 59852,86 грн. № 074 за грудень 2013 року на суму 471125,62 грн.); видаткової накладної № РН 0000003 від 24.12.2013 року на 200000,00 грн. (труба ПЕ 100), довіреності № 82 від 24.12.2013 року, акту приймання-передачі, накладної на повернення № 4 від 20.03.2014 року на суму 166666,67 грн.; претензії № 113 від 04.07.2014 року та № 58 від 10.02.2015 року, довідки № 14-23/192 з від 20.08.2014 року державної фінансової інспекції в Миколаївської області; норм ст. ст. 96, 251, 212, 837, 538, 625, 617, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 222, 218 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що позивач виконав роботи на загальну суму 496168,42 грн. (з урахуванням передачі матеріалів та коригуванням обсягів виконаних робіт), відповідач же за виконані будівельні роботи розрахувався частково, сплативши лише 245300,99 грн.

22.02.2016 року позивач заявою вих. № 33/1 від 18.02.2016 року збільшив позовні вимоги та остаточно просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 250867,43 грн., 3% річних в сумі 16947,28 грн., втрат від інфляції у розмірі 186302,15 грн.

Відповідно до правил абз. 4 ст. 22 Господарсько-процесуального кодексу України вказана заява була прийнята судом до розгляду.

Відповідач у своєму відзиві не погоджується з вимогами позивача, просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, мотивуючи наступним:

- замовником і підрядником при укладанні договору не було обумовлено що якась із сторін має вчинити для виконання взятих на себе зобовязань, дії що не передбачені договором або законодавством. Відповідач надав до Казначейства реєстр фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 25.12.2013 року № 313 та платіжне доручення на оплату виконаних робіт. Неотримання сплачених відповідачем коштів відбулось у звязку з виникненням обставин, до яких відповідач жодного відношення не має, їх учасником не є і за них не відповідає.

Отже, відповідач вважає, що у звязку з поданням замовником до Казначейства платіжного доручення у позивача виникло право на отримання від Казначейства певної грошової суми;

- відповідач посилається на презумпцію правомірності правочину в редакції пункту 13.3, умова якого є відкладальною. Отже, термін виконання зобовязань за п. 13.3 договору здійснюється з настанням зазначеної в договорі події - надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків для виконання будівельних робіт;

- в діях відповідача відсутній факт бездіяльності про які йдеться в рішеннях Європейського суду з прав людини;

- господарське законодавство не передбачає можливості вирішення господарських справ на підставі правової позиції ВГСУ, тому посилання позивача на рішення ВГСУ по конкретним господарським справам, які не є джерелами права, є неправомірним і не може братися судом до уваги при розгляді цієї господарської справи.

В судовому засіданні 02.02.2016 року суд оголошував перерву до 25.02.2016 року.

25.02.2016 року за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

02 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір № 30 «підряду на виконання робіт з капітального ремонту» згідно з предметом якого позивач, як підрядник, зобовязується на свій ризик, своїми силами та засобами, виконати роботи з капітального ремонту обєкта ділянки № 3 напірного колектору по пр. Праці у м. Первомайську, відповідно до проектно-кошторисної документації та здати цей обєкт замовнику (відповідач по справі) у встановлений термін.

Датою початку робіт сторони визначили 02 жовтня 2013 року, дата здачі робіт 13 грудня 2013 року (п. 2.1 договору).

Умовами пунктів 3.1, 3.2 договору сторони встановили, що ціна договору визначається на основі кошторису та є динамічною. Загальна вартість робіт та послуг з капітального ремонту обєкта складає

1799,90705 тис. грн., в т.ч. ПДВ 299,98451 тис. грн. на поточний рік

1799,90705 тис. грн., в т.ч. ПДВ 299,98451 тис. грн.

Пунктом 9.1 договору сторони дійшли згоди, що джерелом фінансування обєкту є: кошти субвенції з державного бюджету на капітальний ремонт систем централізованого водопостачання та водовідведення - 1728,79600 тис. грн. , в т.ч. ПДВ 288,13267 тис. грн. кошти субвенції з міського бюджету м. Первомайська, обласному бюджету - 71,11105 тис. грн., в т.ч. ПДВ 11,85184 тис. грн.

За умовами пунктів 13.2 та 13.3 розрахунки за виконанні роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість, якими є акти виконаних робіт Ф2, Ф2-В, Ф3. Документи про виконанні роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником по мірі виконання робіт та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх; оплату виконаних робіт замовник проводить поетапно по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків для виконання будівельних робіт в сумі, що не перевищує розмір фактичного надходження коштів з бюджету. Подальша оплата виконаних робіт здійснюється при наступних надходженнях коштів з бюджету до проведення повного розрахунку (умова з відкладальною обставиною відповідно до ч.1 ст. 212 Цивільного кодексу України).

Строк дії договору сторони встановили з моменту укладення та до 31.12.2013 року (п. 19.2).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведеного договору між сторонами були підписані без заперечень та без зауважень наступні акти:

Акт виконаних робіт по формі КБ-2 в № 067 від 01.11.2013 року на суму 50852,86 грн. у т.ч. ПДВ;

Акт виконаних робіт по формі КБ-2 в№074 від 23.12.2013 року на суму 471125,62 грн. у т.ч. ПДВ;

Акт приймання передачі № рн 0000003 від 24.12.2013 року (труба ПЕ 100).

З урахуванням передачі матеріалів та корегування обсягів виконаних робіт а саме, це акт № 07 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року (корегування за грудень 2013 року) на суму - 25810,06 грн., заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи, за даними останього становить в розмірі 496168,42 грн.

24.12.2013 року на адресу відповідача від позивача надійшов лист № 48/Б, в якому підрядник просив отриманий аванс по обєкту ділянки № 3 напірного колектору по пр. Праці у м. Первомайську, згідно договору № 30 від 02.10.2013 року в сумі 200000,00 грн. зарахувати в рахунок придбаних матеріалів.

В подальшому 20.03.2014 року позивач знову звернувся до відповідача з листом № 16/Б, в якому просив повернути матеріали по вищезазначеному об'єкту. При цьому в листі позивач зазначив, що дебіторська заборгованість за виконані роботи по договору № 30 від 02.10.2013 року зменшена на вартість повернутих матеріалів у сумі 200000,00 грн.

Остаточно за даними позивача відповідач лише частково сплатив за виконанні роботи по актам на загальну суму 245300,99 грн. (платіжне доручення № 398 від 09.09.2014 року та накладна на повернення труби № 4 від 20.03.2014 року на суму 200000,00 грн.

04.07.2014 року позивач на адресу відповідача направив претензію № 113, з вимогою підписати акт звірки взаємних розрахунків та перерахувати суму боргу за договором підряду № 30 від 02.10.2013 року по обєкту Капітальний ремонт ділянки № 3 напірного колектору по пр. Праці у м. Первомайську в розмірі 296168,42 грн. протягом 5 банківських днів з моменту отримання даної претензії на п/р 5403 в МРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», код МФО 326610, .

Відповідач у своєму листі № 1201/01-16/01 повідомив позивача про те, що «..кредитна заборгованість за ТОВ «ВІК Технології» зареєстрована в Головному управлінні державної казначейської служби України в Миколаївській області. Відповідно до підпункту 3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» державна казначейська служба здійснює операції з погашення зареєстрованої в органах Державної казначейської служби станом на 01.03.2014 року кредиторська заборгованість за капітальними видатками, виключно в обсягах, що відповідають обсягам, установленим за результатами контрольних заходів Державної фінансової інспекції. Також відповідач в листі зазначив, що Державна фінансова інспекція провела зустрічну звірку з метою документального підтвердження виду, обсягу та якості операцій і розрахунків, що здійснювалися відповідачем у період з 01.01.2013 року по 01.05.2014 року. По результатам звірки зафіксована наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 30 від 02.10.2013 року станом на 01.05.2014 року на суму 296168,42 грн.

В подальшому позивач 10.02.2015 року повторно направив відповідачу претензію № 58, в якій просив останнього підписати акт звірки взаємних розрахунків та перерахувати суму боргу за договором підряду № 30 від 02.10.2013 року по обєкту Капітальний ремонт ділянки № 3 напірного колектору по пр. Праці у м. Первомайську в розмірі 250867,43 грн. протягом 5 банківських днів з моменту отримання даної претензії на п/р 5403 в МРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», код МФО 326610, .

Але вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Станом час звернення з позовом до суду відповідач не здійснив погашення заборгованості.

Предметом даного спору виступила майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача як основної заборгованості за виконання підрядних робіт так і інфляційних з відсотками річних за порушення грошових зобовязань.

Отже, спірні відносини, які виникли між сторонами, визначені положеннями чинного законодавства про підряд (будівельний підряд).

Так, за приписами частини 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

За приписами ч. 1 та 5 ст. 321 Господарського кодексу України у договорі підряду на капітальне будівництво сторони визначають вартість робіт (ціну договору) або спосіб її визначення; якщо договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підряднику зумовлену договором ціну після остаточної здачі об'єкта будівництва, за умови, що робота виконана належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника - достроково.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПУ України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновків про правомірність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач виконав для відповідача будівельні роботи (з урахуванням оплати та накладної на повернення № 4 від 20.03.2014 року) на суму 250867,43 грн., що вбачається з наступних доказів:

1. договірної ціни до договору на виконання підрядних робіт;

2. довідки по формі КБ-3 за жовтень, грудень 2013 року;

3. актів виконаних робіт: № 067 від 01.11.2013 року на суму 50852,86 грн. у т.ч. ПДВ; №074 від 23.12.2013 року на суму 471125,62 грн. у т.ч. ПДВ;

4. акту № 07 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2014 року (корегування за грудень 2013 року).

Разом з тим, сторони між собою дійшли згоди, що позивач при виконанні будівельних робіт придбає та передасть відповідачу трубу ПЕ 100 SDR 26-250х9,6, що підтверджується видатковою накладною № РН 0000003 від 24.12.2013 року на 200000,00 грн., довіреністю № 82 від 24.12.2013 року, актом приймання-передачі. В подальшому відповідач на підставі накладної на повернення № 4 від 20.03.2014 року повернув вищезазначену трубу позивачеві на загальну суму 200000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням актів КБ-2, передачі матеріалів та корегування обсягів виконаних робіт позивачем було виконано робіт на загальну суму 296168,42 грн.

Відповідач стверджує, що 25.12.2013 року подав до органу державної казначейської служби реєстр фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 25.12.2013 року № 313 та платіжне доручення на оплату виконаних робіт. В грудні 2013 року Управління Державної казначейської служби у Миколаївській області не здійснило виконання платіжного доручення у звязку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу, оскільки не отримало у грудні 2013 року відповідних підкріплень субрахунку Єдиного казначейського рахунку для виконання наданих платіжних доручень розпорядників і одержувачів бюджетних коштів за незахищеними статтями видатків державного бюджету.

В порядку ст. 57 БК України, п. 8.1 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 року № 758, п. 2.13 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 року № 309, в звязку з закінченням бюджетного періоду платіжне доручення від 25.12.2013 року було знято з обліку органом державної казначейської служби та повернуто УКБ МОДА, а сума невиконаного бюджетного фінансового зобовязання була зарахована до кредиторської заборгованості останнього.

Відповідно до Довідки № 14-23/192-з від 20.08.2014 року Державної фінансової інспекції в Миколаївській області, за результатами зустрічної звірки щодо документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між позивачем та відповідачем за період з 01.01.2013 року по 01.05.2014 року, встановлено відсутність будь-яких розбіжностей з даними бухгалтерського обліку та порушень щодо відповідності обєму та переліку виконаних робіт, правильності обрахування загально виборчих витрат, адміністративних витрат, податків, зборів та інших платежів, відповідності цін та використані матеріали. Підтверджено наявність заборгованості Управління капітального будівництва Миколаївської облдержадміністрації перед ТОВ «ВІК Технології» за договором підряду № 30 від 02.10.2013 р. станом на 01.05.2014 року на суму 296168,42 грн.

Як було вище зазначено, позивач 04.07.2014 року та 10.02.2015 року направляв відповідачу претензії з вимогою перерахувати суму боргу за договором підряду № 30 від 02.10.2013 року

В частинах 1 та 2 ст. 222 ГК України зазначено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб'єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з наданих суду доказів відповідач, в обумовлені пунктом 13.2, 13.3 договору строки, лише частково здійснив плату позивачу за виконанні роботи. Так, відповідачем було сплачено позивачу згідно платіжного доручення № 398 від 26.09.2014 року заборгованість лише в сумі 45300,99 грн.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів належного виконання взятих на себе зобов'язань щодо повної сплати заборгованості.

Отже, перевіркою суду встановлено, що у відповідача перед позивачем дійсно виникла заборгованість з капітального ремонту ділянки № 3 напірного колектору по пр. Праці у м. Первомайську згідно договору № 30 від 02.10.2013 року в період жовтень, грудень 2013 року в розмірі 250867,43 грн. = ((50852,86 грн. + 471125,62 грн.) - 25810,06 грн. - 45300,99 грн. - 200000,00 грн.)

Заперечення відповідача щодо належного виконанняним свого зобовязання по договору підряду є недоведеними та не підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалі справи, відповідач не виконав своїх зобовязань з оплати прийнятих будівельних робіт при наявності коштів передбачених у Державному бюджеті України на 2013 року, порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідач вважає, що вчинив всі, передбачені договором і чинним законодавством, заходи щодо оплати виконаних робіт позивачем робіт і як доказ наведеного надає суду реєстр фінансових розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 25.12.2013 року № 313 та платіжне доручення на оплату виконаних робіт.

За висновками відповідача, в результаті подання до Казначейства зазначених документів, замовник зобовязання щодо здійснення в передбаченому законом порядку оплати виконаних підрядником робіт виконав, але таке твердження відповідача є помилковим та таким, що не відповідає принципам господарських правовідносин за укладеним між сторонами договором підряду.

Посилання відповідача на презумпцію правомірності правочину в редакції пункту 13.3, умова якого є відкладальною, є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами.

Пунктом 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Подія є явищем об'єктивної реальності, яке відбувається незалежно від волі людини та її суб'єктивної поведінки, на відміну від дій, під якими розуміють обставини, що виникають за волею людини, тобто вольові акти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Поряд з цим, нормою ч. 1 ст. 212 ЦК України закріплене право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Отже, укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов'язують виникнення прав і обов'язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність

Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов'язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України, угода буде вважатися умовною, якщо викладена обставина поширюється на права та обовязки обох сторін.

Таким чином, на відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати.

Втім, враховуючи, що умова договору підряду № 30 від 02.10.2013 року про оплату виконаних робіт за обставин надходження коштів на рахунок відповідача стосується лише виникнення обов'язку останнього, при цьому ніяким чином не обумовлюючи виникнення відповідного обов'язку позивача з виконання робіт, та не відповідає критерію невідомості щодо можливості настання таких обставин, оскільки, укладаючи договір з такою умовою сторони припускали і розраховували саме на належне виконання свого обов'язку замовником будівництва та здійснення ним оплати прийнятих підрядних робіт, така умова не є відкладальною у розумінні ч. 1ст. 212 ЦК України, а отже розрахунок за виконані роботи, за відсутності конкретного строку оплати виконаних робіт в договорі, мав бути здійснений відповідачем за правилами ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто в семиденний строк після підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт.

Крім того, за змістом частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18 жовтня 2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446).

Отже, суд дійшов висновку щодо порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача у звязку з невиконанням взятих на себе грошових зобовязань.

Щодо нарахування трьох процентів річних за період з 01.01.2014 року по 14.12.2015 року в розмірі 16947,28 грн. та втрат від інфляції за період з 01.01.2014 року по 14.12.2015 року в розмірі 186302,15 грн., то суд зазначає наступне:

Згідно ст. 610, п. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За загальними правилами ч. 4 ст. 879 ЦК України і ч. 5 ст. 321 Господарського кодексу України, що відповідають ч.1 ст. 854 ЦК України, на замовника покладається обовязок сплатити підрядникові обумовлену договором ціну роботи після остаточної здачі обєкта будівництва.

Отже, основне коло обовязків, які покладаються на замовника в звязку з укладенням договору підряду, є грошовими. Відповідно ж до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, тобто він несе відповідальність і за відсутності вини.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а якщо він прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, беручи до уваги наведену норму статті позивач за несвоєчасну сплату заборгованості за договором підряду на виконання будівельних робіт цілком законно нарахував відповідачу до стягнення 3 % річних від простроченої суми, яка за розрахунком суду склала в розмірі 16947,28 грн. (за період з 01.01.2014 року по 14.12.2015 року).

Також, виходячи з несвоєчасно здійснених відповідачем оплат за виконані будівельні роботи, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, правомірно нарахував відповідачу до стягнення інфляційні за період з 01.01.2014 року по 14.12.2015 року на загальну суму 186302,15 грн.

Отже, з наведених підстав, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 42, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Технології» (54036, вул. Поштова, 30-А, ) основний борг у розмірі 250867,43 грн., 3% річних в сумі 16947,28 грн., втрат від інфляції у розмірі 186302,15 грн. та 6760,20 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 01 березня 2016 року.

Суддя О.Г. Смородінова