ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Справа № 910/18422/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДанилової М.В.
суддівДанилової Т.Б., Корсака В.А.
за участю представників:
позивачаМеленчук -Буєвич О.В. (дов. від 08.02.2016 р.)
відповідачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуРівненської обласної державної адміністрації
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 р.
у справі № 910/18422/15 господарського суду Рівненської області
за позовомСпеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кузьмівський"
доРівненської обласної державної адміністрації
провизнання договору поновленим та визнання додаткової угоди укладеною

В С Т А Н О В И В :

Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кузьмівський" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання договору оренди землі лісового фонду від 30.12.2002 р. поновленим та визнання додаткової угоди до нього укладеною.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.09.2015 р. у даній справі (суддя Гудзенко Я.О.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 р. (колегія у складі суддів: головуючий суддя Огороднік К.М., судді Коломис В.В., Тимошенко О.М.), позов задоволено. Визнано договір оренди землі лісового фонду площею 1520,1 гектарів із земель запасу Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 30.12.2002 р., укладений між ССОК "Кузьмівський" та Сарненською районною державною адміністрацією поновленим на той самий строк 5 років і на тих самих умовах, визначених договором. Визнано укладеною додаткову угоду №1 до договору оренди землі лісового фонду від 30.12.2002 р., укладеного між Сарненською районною державною адміністрацією та ССОК "Кузьмівський", у редакції викладеній в позовній заяві.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Рівненська обласна державна адміністрація звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неналежне дослідження всіх доказів в їх сукупності та встановлення всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до невідповідності висновків судів обставинам справи та порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.02.2016 р. касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на касаційну скаргу Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кузьмівський" надає додаткові пояснення та просить оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні касаційної інстанції 02.03.2016 р. представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2002 р. між Сарненською районною державною адміністрацією та Спеціалізованим сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом "Кузьмівський" укладено договір оренди землі лісового фонду площею 1520,1 гектарів із земель запасу Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області.

Вищевказаний договір укладено на підставі розпорядження голови Сарненської райдержадміністрації від 06.06.2002 р. № 236, рішення Сарненської районної ради від 17.05.2002 р. № 319 та зареєстровано у Сарненському районному відділі земельних ресурсів, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідний запис за № 1 від 03.01.2003 р.

Відповідно до підпункту 1.2. договору земельна ділянка передана Сарненською райдержадміністрацією в оренду позивачу для надання послуг державі по веденню лісового господарства та захисному лісорозведенню відповідно перспективних планів ведення лісового господарства та планів Державних природоохоронних заходів.

Пунктом 3.2. договору сторони визначили, що позивач зобов'язується: забезпечувати користування земельними ділянками лісового фонду відповідно до умов їх надання (пп. 3.2.1. договору); вести роботи способами, які б забезпечували збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створювати сприятливі умови для відновлення насаджень, охорони, захисту використання та відтворення лісів, охорони рідкісних видів флори і фауни (пп. 3.2.2. договору); вести постійну лісову таксацію (пп. 3.2.3. договору); своєчасно вносити плату за спеціальне використання лісових ресурсів та орендну плату (пп. 3.2.4. договору); не порушувати права інших лісокористувачів (пп.3.2.5 договору); відповідати і платити за всі витрати, пов'язані з використанням земельної ділянки (пп. 3.2.6. договору); зберігати ліс, охороняти від пожеж, захищати від шкідників і хвороб (пп.3.2.7. договору).

Договір укладено між сторонами терміном на 5 років.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 2.1. пункту 2 договору, орендар має переважне право на поновлення договору оренди за умови, що останній повідомить орендодавця про бажання пролонгації договору не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну дії останнього.

Відповідно до статті 31 Лісового кодексу України прийняття рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення належить до повноважень обласних державних адміністрацій. Вимоги законодавства, визначені вказаною статтею щодо прийняття рішення про передачу у довгострокове тимчасове користування лісами лісових ділянок розповсюджуються на правовідносини, які виникли після 29.03.2006 р.

Статтею 57 Земельного кодексу України (в редакції до 2006 р.) визначено, що земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки

Відповідно до статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність сторін.

Як вже зазначалось вище, позивачем набуте право оренди земельної ділянки на підставі розпорядження голови Сарненської райдержадміністрації від 06.06.02 р. № 236, рішення Сарненської районної ради від 17.05.02 р. № 319 та договору зареєстрованому у встановленому законом порядку.

Відтак, позивач набув право оренди земельної ділянки у 2003 році, до набрання чинності змін внесених до ст. 31 Лісового кодексу України.

На підставі рішення господарського суду Рівненської області від 10.11.2009 р. у справі № 14/77 про поновлення договору оренди земельної ділянки, додатковою угодою від 06.07.2009 р., сторонами поновлено укладений між ними договір оренди землі лісового фонду строком на 5 років на тих самих умовах, що передбачені договором - до 11.05.2015 р.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у березні 2015 р. листом №18 вих. 15 Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кузьмівський" повідомив Рівненську обласну державну адміністрацію та Виконуючого обов'язки голови Сарненської районної державної адміністрації про бажання продовжити термін дії договору.

Проте, 08.04.2015 р. на адресу позивача надійшла відповідь від Рівненської обласної державної адміністрації про те, що останній не вбачає підстав для поновлення договору оренди земель лісового фонду.

Звертаючись до суду з даним позовом, Спеціалізований сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Кузьмівський" просив визнати договір оренди земельної ділянки від 30.12.2002 р. поновленим, а також визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди від 30.12.2002 р. у редакції викладеній в позовній заяві.

Приймаючи рішення у даній справі суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначені істотні умовами договору оренди землі.

Згідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди припиняється в разі, зокрема закінчення строку на який його було укладено.

Частинами 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Приписи статей 319, 626 Цивільного Кодексу України свідчать про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, приписами ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка станом на момент подання позовної заяви та розгляду справи перебуває у користуванні позивача, який належним чином продовжує виконувати свої обов'язки за договором, та до закінчення строку дії договору (за 2 місяці) повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк додавши при цьому проект додаткової угоди та документи необхідні для такого продовження.

Натомість, відповідач ніяких дій щодо підписання додаткової угоди до договору оренди землі не виконав.

Згідно до статей 6, 13, 21, 36, 41, 43, 50 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" питання щодо розпорядження землями державної власності підлягає вирішенню відповідною місцевою державною адміністрацією, голова якої в межах своїх повноважень видає розпорядження, які в передбачених законом випадках можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Особу можуть позбавити переважного права на оренду землі виключно прийняттям орендарем рішення про відмову в цьому.

Проте, в матеріалах справи таке рішення відсутнє.

Відтак, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог Спеціалізованого сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Кузьмівський" про визнання договору оренди землі лісового фонду від 30.12.2002 р. поновленим та визнання додаткової угоди до нього укладеною.

Доводи, викладені Рівненською обласною державною адміністрацією у своїй касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, такими, що не підтверджуються належними доказами, та були спростовані встановленими судами попередніх інстанцій обставинами.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Рівненської обласної державної адміністрації, оскільки судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято рішення і постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін хоча і з інших правових підстав.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.02.2016 р. про призначення справи до розгляду Рівненську обласну державну адміністрацію було зобов'язано доплатити судовий збір у розмірі 1461, 60 грн. за подання касаційної скарги, однак відповідач не надав доказів сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до ст.49 Господарського процесуального Кодексу України судовий збір за розгляд касаційної скарги підлягає стягненню з Рівненської обласної державної адміністрації.

Керуючись статтями 49, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 р. у справі № 910/18422/15 господарського суду Рівненської області залишити без змін.

Стягнути з Рівненської обласної державної адміністрації до спеціального фонду Держбюджету України (УДКСУ у Печерському районі міста Києва, код 38004897, ГУ ДКСУ у м. Києві 820019, рахунок 0007 код класифікації доходів бюджету 22030104 символ звітності банку 254) 1461, 60 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят одна грн. 60 коп.) судового збору за розгляд касаційної скарги.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді: Т. Данилова

В. Корсак