ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 910/20427/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової А.М., Воліка І.М. (доповідача), Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Ространснафтопродукт"
на рішеннявід 02.10.2015
господарського суду міста Києва
та на постанову від 23.12.2015
Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/20427/15
господарського суду міста Києва
за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Міханікі Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ространснафтопродукт"
простягнення 170 459 506,85 грн.
В судове засідання прибули представники сторін:
позивачаОСОБА_4 (дов. від 24.12.2015 № б/н);
відповідачаОСОБА_5 (дов. від 11.01.2016 № б/н);
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач - Підприємство з іноземними інвестиціями "Міханікі Україна" (надалі - Підприємство "Міханікі Україна") звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ространснафтопродукт" (надалі - ТОВ "Ространснафтопродукт", відповідач) про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 111 000 000 грн., 3% річних у сумі 2 627 506,85 грн. та інфляційних у розмірі 56 832 000 грн. відповідно до Попереднього договору купівлі-продажу майна від 16.08.2013.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2015 у справі № 910/2042/15 (суддя Підченко Ю.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 (колегія суддів: Рябуха В.І. - головуючий, судді - Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.), позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями "Міханікі Україна" до ТОВ "Ространснафтопродукт" задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Ространснафтопродукт" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Міханікі Україна" основний борг у сумі 111 000 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 47 588,31 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленими судовими актами судів попередніх інстанцій, відповідач - ТОВ "Ространснафтопродукт" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2015 скасувати, і постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами порушено норми процесуального та матеріального права, і зокрема, ст. ст. 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 43 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), оскільки не надано належної правової оцінки правовдносинам сторін з урахуванням умов попереднього договору щодо строку виконання, що є підставою для скасування оскаржуваних судових актів.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу заперечив проти її доводів та просив залишити оскаржувані судові акти без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши представників сторін та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 16.08.2013 між Підприємством "Міханікі Україна" (Покупець) та ТОВ "Ространснафтопродукт" (Продавець) укладений Попередній договір купівлі-продажу майна (надалі - Попередній договір), який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3091, за умовами якого сторони зобов'язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу майна - нежитлових будівель літери А та літери Б, загальною площею 2570,40 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 68. Нежитлові будівлі будуть придбані покупцем після закінчення їх реконструкції відповідно до проекту будівництва офісного будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом. У випадку, коли реконструкція майна не буде закінчена до дати укладання основного договору відповідно до пункту 2 цього Договору, сторони беруть на себе взаємні зобов'язання щодо корегування строку укладання основного договору або продажу майна в тій стадії закінчення, яка буде існувати на дату укладання основного договору із відповідним корегуванням ціни продажу, про що буде укладено окремий договір про внесення змін до цього Попереднього договору.

Згідно з пунктом 2 Попереднього договору, сторони зобов'язались укласти основний договір купівлі-продажу майна до 10.08.2014 включно, якщо інший строк не встановлено додатковим договором або договором про внесення змін до цього Договору.

В пункті 5 Попереднього договору сторони погодили, що Покупець зобов'язаний здійснити попередню оплату за майно, зазначене в пункті 1 цього Попереднього договору, в сумі 111 000 000,00 грн, в тому числі ПДВ, на рахунок Продавця в строк до 29.08.2013. Остаточний розрахунок за майно здійснюється в день укладення основного договору відповідно до його умов та умов цього Попереднього договору.

На виконання умов Попереднього договору, Підприємство "Міханікі Україна" перерахувало ТОВ "Ространснафтопродукт" грошові кошти в сумі 111 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 16.08.2013.

26.03.2014 сторони уклали Додатковий договір до Попереднього договору (зареєстрований нотаріусом в реєстрі за № 1004), згідно якого виклали Попередній договір у новій редакції.

Додатковим договором від 06.08.2014 до Попереднього договору (зареєстрований нотаріусом в реєстрі за № 3500) сторони змінили дату укладення основного договору купівлі-продажу майна та зобов'язались укласти його до 10.10.2014 включно, якщо інший строк не встановлено Додатковою угодою.

Основий договір купівлі-продажу майна у строк до 10.10.2014 сторонами укладено не було та не надано доказів погодження іншого строку.

Відповідно до пункту 15 Додаткового договору від 26.03.2014 до Попереднього договору, Покупець зобов'язаний забезпечити явку свого повноважного представника до нотаріуса, забезпечити наявність необхідних зі сторони Покупця документів на купівлю майна протягом 10 календарних днів з дня отримання повідомлення Продавця про готовність Продавця укласти основний договір купівлі-продажу майна, наявність усіх необхідних документів для такого продажу та відсутність перешкод для укладення відповідного основного договору (у т.ч. відсутність іпотек, застав, арештів, податкової застави та інших обмежень).

Судами встановлено, що Продавець (відповідач) з повідомленням про готовність укласти основний договір купівлі-продажу майна до Покупця (позивача) не звертався. Договір купівлі-продажу майна, нежитлових будівель літери А та літери Б, загальною площею 2570,40 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 68, між сторонами укладено не було.

Згідно із пунктом 10 Попереднього договору, Покупець або Продавець мають право відмовитись від укладення основного договору купівлі-продажу майна, вказаного в пункті 1 цього Договору, без сплати жодних штрафних санкцій та відшкодування шкоди, зокрема, у разі невиконання умов цього Договору.

В пункті 11 Попереднього договору сторони визначили, що у випадках, передбачених пунктами 10.1-10.3 цього Попереднього договору, а також у будь-яких інших випадках, якщо основний договір купівлі-продажу майна, вказаного в пункті 1 цього Попереднього договору не було укладено в строки, передбачені Попереднім договором, Продавець зобов'язаний повністю повернути покупцю суму попередньої оплати за майно, що була сплачена покупцем у відповідності до цього Попереднього договору, протягом 2 банківських днів з дня отримання письмової вимоги покупця про повернення коштів.

Відповідно до частини 1 ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. При цьому в частині 3 цієї Статті визначено, що що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

За встановлених обставин, місцевий господарський суд з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у зв'язку з неукладення основного договору купівлі-продажу майна, у строки втановлені Попереднім договором та за відсутності погодження сторонами іншого строку, з урахуванням частини 3 ст. 635 Цивільного кодексу України, зобов'язання сторін за Попереднім договором від 16.08.2013 припинились 10.10.2014.

Відповідно до частини 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу приписів ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання (ч. 1). Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ч. 2).

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу майна.

В свою чергу, судами встановлено, що передана позивачем оплата за Попереднім договором в рахунок оплати майна, за умови укладення в майбутньому договору купівлі-продажу не є завдатком у розумінні ст. ст. 570, 571 Цивільного кодексу України, а з урахуванням пункту 5 та 11 Попереднього договору, частини 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, є попередньою оплатою у виді авансу, який підлягає поверненню позивачу, з огляду неукладення основного договору у встановлені Попереднім договором строки, а тому позовні вимоги в цій частині судом визнано правомірними та задоволено до стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 111 000 000,00 грн.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційний на підставі частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, місцевим господарським судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовлено у задоволенні цих вимог, оскільки обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення сум авансу за згодою сторін (п. 11 Попереднього договору), враховуючи відсутність між сторонами будь-яких домовленосту щодо застосування штрафних санкцій.

Виходячи із встановлених у справі обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які жодним чином не спростовуються доводами, викладеним в касаційній скарзі, та вважає за необхідне зазначити, що матеріали даної справи свідчать про те, що оскаржене відповідачем рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції прийняті за результатами повного і всебічного розгляду всіх обставин справи на підставі наданих обома сторонами доказів, сукупність яких свідчить про правомірність часткового задоволення позовних вимог.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків суду та пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ространснафтопродукт" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2015 у справі № 910/20427/15 залишити без змін.

Головуючий, суддя А.М. Демидова

Судді : І.М. Волік

С.Р. Шевчук