ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р.Справа № 922/6611/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос" основний борг в сумі 677,57 грн., пеню в сумі 49,32 грн., 3% річних в сумі 56,08 грн., інфляційні втрати в сумі 419,26 грн., судовий збір в сумі 1218,00 грн. та витрати на послуги адвоката в сумі 2647,06 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором про надання послуг з спостерігання засобів пожежної автоматики № 77/Ц/СП/11 від 01.10.12 р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі позивача за наявними матеріалами.

Враховуючи диспозитивність права сторони на участь у судовому засіданні, беручи до уваги надання позивачем всіх документів необхідних для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав.

На адресу суду повернулась копія ухвали господарського суду Харківської області про порушення провадження по справі від 30.12.15 р., яка була направлена на адресу відповідача, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вищезазначена ухвала була направлена на адресу: 61022, м. Харків, вул. Ромена Ролана, б. 7, кв. 22, відповідно до відомостей, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос" (відповідач, замовник) було укладено договір 77/Ц/СП/11 про надання послуг з спостерігання засобів пожежної автоматики (далі - договір; а.с. 16), відповідно до умов якого, виконавець зобов'язався здійснювати в інтересах замовника спостерігання за технічними засобами сигналізації, встановленої на об'єктах останнього, перелік та адреси яких зазначені в протоколі погодження окремих умов договору (додаток № 1 до договору), а також забезпечувати негайну передачу повідомлення до підрозділу ДПО МНС України в м. Києві у випадку надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації, а також виїзд НР на об'єкт для встановлення причин надходження технічного повідомлення.

Відповідно до п. 3.1. договору, щомісячна сума оплати послуг по договору встановлюється на підставі протоколу погодження окремих умов договору (додаток № 1 до договору).

Згідно з п.п. 3.3., 3.4. договору, оплата за цим договором здійснюється щомісячно до 10-го числа місяця, в якому здійснюються заходи спостерігання, шляхом перерахування замовником коштів на рахунок виконавця. До 10-го числа поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг), які останній зобов'язаний до 10-го числа наступного місяця, в якому здійснюються заходи спостерігання, підписати і повернути один примірник підписаного акта виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу робіт та/або послуг, виконаних та/або наданих виконавцем у звітному місяці, замовник має право не підписувати акт та зобов'язаний в той же строк, у письмовій формі, надати Виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Відповідно до п. 3.5. договору, за умови неповернення замовником підписаного акта здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк визначений п. 3.4. даного договору вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень, а акт приймання наданих послуг таким, що підписаний сторонами.

На виконання умов договору, в грудні 2012 року та січні 2013 року позивач надав відповідачу послуги спостереження за технічними засобами сигналізації, встановленої на об'єктах останнього, що підтверджується відповідними актами здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг), які були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств (а.с. 25). Вартість наданих позивачем послуг склала 677,57 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача склала 677,57 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість в сумі 677,57 грн. не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 11-го числа кожного місяця, в якому здійснювались заходи спостерігання, прострочив виконання зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг за грудень 2012 року та січень 2013 року за договором № 77/Ц/СП/11 про надання послуг з спостерігання засобів пожежної автоматики від 01.10.12 р.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 677,57 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути пеню в сумі 49,32 грн. за період з 15.01.13 р. по 18.07.13 р. (акт за грудень 2012 року) та за період з 15.02.13 р. по 18.08.13 р. (акт за січень 2013 року), 3% річних в сумі 56,08 грн. та інфляційні втрати в сумі 419,26 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п. 6.2.1. договору, замовник несе відповідальність за затримку платежів, передбачених п. 3.1. цього договору, у вигляді обов'язку по сплаті виконавцю пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожен прострочений день.

Частина 6 ст. 232 ГК України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені в розмірі 49,32 грн., суд вважає, що дане нарахування також не суперечить вимогам чинного законодавства України, умовам договору та відповідає наданому розрахунку.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, суд визнає вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 419,26 грн. та 3% річних в сумі 56,08 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.

Щодо відшкодування витрат на послуги адвоката в сумі 2647,06 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ст.44 ГПК України, судові витрати складаються, зокрема, з витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Так, на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката, позивачем надано: Договір № 180815-01/2015 від 18.08.2015 р. про надання правової допомоги, Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору № 180815-01/2015 від 18.08.2015 р. про надання правової допомоги, ордер серії КС № 190711, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та копії платіжних доручень № 2406 від 27.08.2015 р. на суму 10000,00 грн. та № 2437 від 04.09.2015 р. на суму 15000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що докази понесення судових витрат подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом їх понесення.

Крім того, надані позивачем платіжні доручення не містять посилання на договір про надання правової допомоги № 180815-01/2015 від 18.08.2015 та не підтверджують, що позивачем понесені витрати саме на розгляд зазначеної справи № 922/6611/15.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у покладенні на відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 2647,06 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Геліос" (, 61022, АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр технічної безпеки" (, 04114, м. Київ, вул. Макіївська, буд. 8 Н/П 127) основний борг в сумі 677,57 грн., пеню в сумі 49,32 грн., 3% річних в сумі 56,08 грн., інфляційні втрати в сумі 419,26 грн., судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_1