ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2016 р.Справа № 916/142/16

за позовом Публічного акціонерного товариства „Одесагаз

до відповідача ОСОБА_1 центральної районної лікарні

про стягнення 42 534,39 грн.

Суддя Власова С.Г.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 21/17-8 від 04.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 10.02.2016р.

СУТЬ СПОРУ: 21.01.2016р. за вх. № 156/15 Публічне акціонерне товариство „Одесагаз (ПАТ „Одесагаз) звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 центральної районної лікарні (ОСОБА_1 ЦРЛ) , згідно з якою просить суд стягнути з останнього 42 534,39 грн. заборгованості, з яких: 863,22 грн. 3% річних, 13 258,91 грн. пеня, 28 412,26 грн. - інфляційне збільшення боргу.

Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.01.2016р. справу № 916/142/16 розподілено до розгляду судді Власовій С.Г.

Ухвалою суду від 22.01.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.

15.02.2016р. за вх. № 3572/16 господарський суд Одеської області одержав заперечення на позовну заяву, згідно з якими ОСОБА_1 ЦРЛ зазначає, що невиконання грошового зобовязання відповідачем мало місце через порушення строків надання рахунків на оплату Споживачу. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що у звязку з невчасним отриманням від ПАТ „Одесагаз документів, які необхідно надавати субспоживачам для відшкодування витрат, останні також невчасно відшкодовували витрати за природний газ. Отже, після отримання актів прийому-передачі та рахунків-фактури від Позивача, Відповідач надавав рахунки Субспоживачам для відшкодування, які теж фінансуються з бюджету, отримував фінансування та після отримання відшкодувань здійснювало реєстрацію фінансових зобовязань, а потім і оплату за природний газ. Відповідач зауважує, що Позивачем неправомірно нарахована пеня, а також враховуючи те, що прострочення за спірними платежами відбулося за менший період, ніж місяць, то інфляційні втрати відсутні та ін.

03.03.2016р. за вх. № 5605/16 господарський суд Одеської області одержав доповнення до позовної заяви, у відповідності до яких позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 6867,45 грн., з яких 357,54 грн. - 3 % річних, 6509,91 грн. пеня.

Тією ж датою, за вх. № 5611/16 господарський суд Одеської області одержав заперечення на відзив, у відповідності до якого Позивач відзначає, що у відповідності до укладеного між сторонами договору, відповідач взяв на себе обовязок прийняти та оплатити отриманий природний газ на умовах та у строки, які передбачені договором; даний правочин не розповсюджується на бюджетні відносини та вчасність надходження коштів Відповідачу не впливає на порядок та строки проведення розрахунків та ін.

Відповідач, в свою чергу, звернувся до господарського суду Одеської області з заявою, згідно з якою просить суд зменшити розмір пені та 3% річних на 90 % у звязку з повним погашенням суми боргу, відсутністю прямої вини та важким фінансовим становищем.

Позивач позовні вимоги підтримує з підстав, які викладені у позовній заяві, доповненнях до позовної заяви, запереченнях на відзив та просить суд стягнути з відповідача 6 867,45 грн., з яких 357,54 грн. - 3 % річних, 6509,91 грн. пеня.

У судовому засіданні від 03.03.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін , суд встановив наступне:

22.12.2014р. між ПАТ „Одесагаз (Постачальник) та ОСОБА_1 ЦРЛ (Споживач) укладено договір №008800-БО на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, за умовами якого постачальник зобовязується надати споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Газ, що передається за договором, використовується виключно для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів. Використання газу споживачем для інших потреб не є предметом даного договору. Газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором .

Обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаними Сторонами актом наданих послуг з постачання та розподілу природного газу ГРМ (акт), що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку (п. 3.6. Договору).

Постачальник до 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає Споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника (п. 3.7. Договору).

Відповідно до п.п.5.1., 5.5., 5.6. Договору від 22.12.2014р. розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються НКРЕ. Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9:00 год. першого дня наступного місяця включно. Оплата за спожитий у розрахунковому періоді (місяць) природний газ здійснюється споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок постачальника протягом місця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу і складає 119 400,00 грн. з урахуванням ПДВ. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи із ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунка-фактури.

За положеннями п.5.8. Договору у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості послуг по договору, сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно з п. 7.2.1. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, зі споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31 грудня 2014р. та розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.12.2014р. згідно п.3 ст.631 ЦК України.

16.01.2015р. між тими ж сторонами укладено аналогічний Договір № 008800-БТ (15), вартість послуг за Договором -1203583,68 грн. з ПДВ, строком дії з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.

Додатковою угодою від 01.06.2015р. до Договору № 008800-БТ (15) від 16.01.2015р. сторони вирішили внести зміни до розділу 11 Договору шляхом викладення у наступній редакції: „Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Отже, на виконання Вищевказаних договорів Позивачем було поставлено Відповідачу газ, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами від 31.12.2014р., 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р.

У свою чергу, Відповідач здійснював розрахунки за поставлений газ на користь ПАТ „ОДЕСАГАЗ платіжними дорученнями, на підтвердження чого відповідачем надано реєстри платіжних доручень розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 19.01.2015р. на суму 712,31 грн., 11.03.2015р. на суму 45 000,00 грн., 13.02.2015р. на суму 155,51 грн., 18.02.2015р. на суму 42 139, 65 грн., 23.02.2015р. на суму 14 700,00 грн., 25.02.2015р. на суму 18 748,13 грн., 19.03.2015р. на суму 66 652,73 грн., 24.04.2015р. на суму 121 878, 05 грн., 13.05.2015р. на суму 30 698,30 грн.

З огляду на несвоєчасність здійснення розрахунків за вказаними договорами, Відповідачем порушені умови Договорів (п. 5.5.), водночас, Позивач зауважує, що основна заборгованість за Договорами у Відповідача відсутня.

Враховуючи викладене ПАТ „Одесагаз звернувся до господарського суду Одеської області з позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

Досліджуючи матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини ( п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2014р. між ПАТ „Одесагаз (Постачальник) та ОСОБА_1 ЦРЛ (Споживач) укладено договір №008800-БО на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, строком дії до 31.12.2014р. та 16.01.2015р. між тими ж сторонами укладено аналогічний Договір № 008800-БТ (15), строком дії з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. За умовами вказаних договорів Позивач зобовязується надати Відповідачу послуги з постачання та розподілу природного газу до межі балансової належності обєктів Відповідача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Позивач свої зобовязання за Договорами виконав належним чином, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. В свою чергу відповідачем умови Договорів виконані неналежним чином, а саме щодо вчасної оплати у звязку з чим ПАТ „Одесагаз нарахував Відповідачу пеню та 3 % річних.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, зокрема, пені, а в силу вимог ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 7.2.1. Договору від 22.12.2014р. та Договору від 16.01.2015р. у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, зі споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі п. 7.2.1 Договору позивач правомірно нарахував Відповідачу пеню в сумі 6 509,91 грн. за період з січня 2015р. по травень 2015р.

Відповідно до ч.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. У випадку коли порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони ( в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Як вбачається з матеріалів справи та у відповідності до пояснень сторін, Відповідачем виконані зобовязання щодо оплати за поставлений природний газ у повному обсязі.

Господарський суд, враховуючи досліджені матеріали справи, пояснення сторін, ступінь виконання зобовязання відповідачем, а також відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про ймовірність збитків ПАТ „Одесагаз у звязку з неправомірними діями Відповідача щодо невчасної оплати, керуючись ст. 233 ГК України, п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, дійшов висновку про зменшення нарахованої позивачем пені на 90 %, а саме до 650,99 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги прострочення виконання грошових зобовязань за Договором від 22.12.2014р. та Договором від 16.01.2015р., Позивач нарахував Відповідачу 3% річних в сумі 357,54 грн.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних перевірений господарським судом та встановлено відповідність обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно положень ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ „Одесагаз в частині стягнення з ОСОБА_1 центральної районної лікарні пені в сумі 650,99 грн. та 3% річних в сумі 357,54 грн.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 центральної районної лікарні (67900, Одеська обл., Красноокнянський р-н, смт Красні Окни, вул. Больнічна, 40, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) 3 % річних в сумі 357 (триста пятдесят сім) грн. 54 коп. та пеню в сумі 650 (шістсот пятдесят) грн. 99 коп. та судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 березня 2016 року

Суддя С.Г. Власова