ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 Справа №917/1732/15

за позовом Державного підприємства "Державний насіннєвий фонд України", вул. Ямська, 32, м. Київ, 03038

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна", вул. Леніна, 181/14, м. Глобине, Полтавська область

про відшкодування збитків

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №64 від 08.07.2015.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1/АМ від 04.01.2016.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про відшкодування збитків у розмірі 380 057,00 грн, завданих неналежним виконанням мов договору про надання послуг зі зберігання насіння від 25.05.2010 №С-22.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору зберігання.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечував, посилаючись на те, що ТОВ "Агрофірма "Мічуріна" забезпечило належне зберігання насіння до 2014 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

25.05.2010 Державне підприємство "Державний насіннєвий фонд України" та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріна» уклали договір про надання послуг зі зберігання насіння №С-22.

Відповідно до п. 1.1. договору Зберігач (ТОВ «АФ «Мічуріна») надає Поклажодавцю (далі - ДП «Держрезервнасінфонд», позивач) послуги зі зберігання насіння відповідно до актів приймання-передачі насіння, а Поклажодавець приймає послуги відповідно до умов вказаних у даному договорі.

ДП «Державний резервний насіннєвий фонд України» передало на зберігання, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мічуріна» (далі - ТОВ «АФ «Мічуріна», відповідач, Зберігач) одержало насіння сільськогосподарських рослин, а саме: кукурудзу «Дніпровський 181 СВ» гібрид F1 (ярі) урожаю 2008 року, у кількості 83,98 т; кукурудзу «Дніпровський 273 АМВ» гібрид F1 (ярі) урожаю 2008 року, у кількості 52 т); кукурудзу «Дніпровський 310 MB» гібрид F1 (ярі) урожаю 2008 року, в кількості 134,105 т; кукурудзу «Харківський 311 MB» гібрид F1 (ярі) урожаю 2008 року, у кількості 127,84 т.

Одержання Зберігачем насіння у вищезазначених кількостях підтверджується актом прийому-передачі насіння від 02.06.2010, який підписаний в двосторонньому порядку повноважним представниками сторін та скріплений їх печатками, копія якого залучена до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, для оплати наданих послуг зберігання насіння за договором позивач виставляв відповідачу для оплати відповідні рахунки, а саме: рахунок № 86 від 30.12.2010 на суму 10428,23 грн за надані послуги зберігання в період з 02.06.2010 по 30.12.2010; рахунок № 202 від 30.12.2011 на суму 13042,58 грн за надані послуги зберігання в період з 01.01.2011 по 30.12.2011; рахунок №120 від 31.12.2012 на суму 7888,57 грн за надані послуги зберігання в період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Відповідно до п. 2.2.1 договору, зберігач зобов'язується, зокрема, прийняти насіння надане поклажодавцем на зберігання та повернути його поклажедавцеві у схоронності.

Положеннями п. 2.2.2 договору визначено, що зберігач зобов'язується надати поклажодавцю складську квитанцію та акт приймання-передачі.

Місце зберігання: Полтавська обл., Глобинський р-н, м. Глобине, вул. Курченка, 1а (п. 2.2.3 договору).

Згідно з п. 2.12 договору зберігач зобов'язується зберігати насіння протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Положеннями п. 3.1 договору сторони погодили, що вартість послуг зі зберігання насіння - 5 грн т/міс з урахуванням ПДВ, з дня передачі насіння на зберігання по акту роиймання-передачі.

Згідно з п. 2.2.4 Зберігач зобовязувався забезпечити належне зберігання насіння згідно ДСТУ 2240-93.

Відповідач зобовязувався вжити усіх заходів, встановлених договором, законодавчими та нормативно-правовими актами, для забезпечення схоронності насіння (п. 2.6).

Зберігач зобовязаний не допускати змішування насіння та погіршення його посівних якостей (п. 2.9).

Як зазначає позивач, якість насіння на момент його передачі відповідала вимогам державних стандартів, що діють в Україні; Зберігач не мав жодних претензій до Поклажодавця стосовно переданого на зберігання насіння.

За результатами аналізів державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, партій насіння кукурудзи «Дніпровський 273 АМВ» гібрид F1, у кількості 13,7 та кукурудзи «Харківський 311 MB» гібрид F1, у кількості 26,306 т встановлено, що зазначене насіння є некондиційним за показниками схожості та не відповідає вимогам ДСТУ 2240-93. Зазначене підтверджується результатами аналізу насіння від 01.12.2014 - № 2429/2430 та № 2431/2432.

Отже, позивач стверджує, що ТОВ «АФ «Мічуріна» не здійснило заходів, щодо належного виконання зобов'язання щодо зберігання зерна перед ДП «Держрезервнасінфонд».

Згідно з п. 6.2.1. договору у разі втрати (нестачі) або пошкодження насіння, внаслідок чого його якість змінилась настільки, що воно не може бути використано за первісним призначенням - у розмірі його повної вартості.

Відповідно до п. 6.3 договору, вартість насіння відшкодовується виходячи з цін, які вказані в акті прийому-передачі насіння до цього договору.

Згідно з п. 1 акту прийому-передачі насіння від 02.06.2010 вартість однієї тони насіння кукурудзи «Дніпровський 273 АМВ» гібрид F1 складає 9500,00 грн, з урахуванням ПДВ; вартість однієї тони насіння кукурудзи «Харківський 311 MB» гібрид F1 складає 9500,00 грн з урахуванням ПДВ.

Таким чином, за розрахунком позивача, відшкодуванню ТОВ «АФ «Мічуріна» підлягає вартість зерна у розмірі 380 057,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2015 позивач направив на адресу ТОВ «АФ «Мічуріна» лист-вимогу № 138-2/1-04/615, щодо повернення якісного насіння або відшкодування його вартості, проте відповідач зобов'язання не виконав, розрахунків не здійснив.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування вартості насіння кукурудзи «Дніпровський 273 АМВ» гібрид F1, у кількості 13,7 т та кукурудзи «Харківський 311 MB» гібрид F1, у кількості 26,306 т у розмірі 380 057,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку відмовити в позові, виходячи з наступного:

В обґрунтуванням позовних вимог позивач посилається на ст. 942 ЦК України, відповідно до якої, зберігач зобов'язаний вжити усіх заходів для забезпечення схоронності речі.

Разом з тим, як зазначає позивач, за результатами проведеної перевірки, при відборі проб насіння, з метою перевірки якості насіння, комісією в складі представників Полтавського регіонального відділу ДП «Держрезервнасінфонд», ТОВ «Мічуріна», Державної інспекції сільського господарства складено акт від 21.11.2014, яким засвідчено факт неналежного зберігання насіння пошкодження мішків, відсутність етикеток, наявність на складі молі та мишей.

Крім того, згідно результатів аналізу від 01.12.2014 № 2429/2430 та № 2431/2432 встановлено, що здане на зберігання насіння не відповідає ДСТУ 2240-93 по показнику схожості на насіння кукурудзи гібриду «Дніпровський 273 АМВ» встановлено 79% (стандартом 92%) на насіння кукурудзи гібриду «Харківський 311 МВ» встановлено 86% (стандартом 92%).

Згідно статті 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути Поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Як вбачається з наданих доказів, 30.09.2015 господарським судом м. Києва у справі № 910/20560/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мічуріна до Державного підприємства "Державний насіннєвий фонд України" про стягнення коштів та зобовязання вчинити дії (вивезти насіння кукурудзи), прийнято рішення в якому встановлено факт, що договір про надання послуг зі зберігання насіння №С-22 від 25.05.2010 припинив свою дію 25.05.2013.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, відповідач прийняв у 2010 році на зберігання товар урожаю 2008 року і забезпечив його зберігання протягом дії договору до 25.05.2013.

Доказів неналежного зберігання відповідачем насіння під час дії договору позивачем суду не надано.

Також, слід зазначити, що відповідно до ДСТУ 2240-93 термін кондиційності насіння згідно сертифікату якості складає один рік.

Відповідно до ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її повної вартості (ч. 1 ст. 951 ЦК України).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на результати аналізу від 01.12.2014 № 2429/2430 та № 2431/2432, інвентаризаційні описи від 07.11.2013, 24.10.2014, акт від 21.11.2014, проте зазначені докази не свідчать про неналежне зберігання відповідачем насіння кукурудзи з моменту прийняття на зберігання та до моменту закінчення дії договору до 25.05.2013.

Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що на момент припинення договору насіння кукурудзи було неякісне і неконденційне.

Таким чином, позивач не довів факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо зберігання насіння під час дії договору, тому відсутні підстави для відшкодування вартості насіння кукурудзи у розмірі 380057,00 грн.

З огляду на вищевикладене позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-33, 43-44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.02.2016.

Суддя Д.М. Сірош