ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.02.16р. Справа № 904/11196/15

За позовом приватного акціонерного товариство "МТС Україна", м. Київ

до регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція", м. Київ

про визнання права користування нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 0434/15 від 20.10.2015 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 31 від 07.10.2015 року, представник

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання права користування приватного акціонерного товариства "МТС Україна" нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху (реєстровий номер 04653199.7.АААДЕБ668), загальною площею 33,0м2 (21,0+12,0), розміщеними за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 7, на 9 поверсі та на даху 9-поверхового будинку, що перебуває на балансі Дніпропетровської філії державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція", до 21.10.2018 року включно на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.01.2010 року між приватним акціонерним товариством "МТС Україна" та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області було укладено договір оренди № 12/02-3855а-ОД. Згідно з п.10.1 договору строк його дії становить 2 роки 11 місяців: з 22.01.2010 року по 21.12.2012 року включно. Протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди № 12/02-3855а-ОД позивач на адресу відповідача заяву про припинення договору не надсилав й відповідну заяву від відповідача не отримував. За наведених обставин з урахуванням приписів закону про оренду, на думку позивач, строк дії договору оренди № 12/02-3855а-ОД було продовжено на той самий строк, спочатку - до 21.11.2015 року, потім - до 21.10.2015 року. Проте, позивачем було отримано лист відповідача від 17.01.2015 року № 11-12-00234, згідно з яким було повідомлено, що договір є припиненим з 21.12.2012 року. Листом від 21.10.2015 року № 11-08-07016 відповідач повідомив позивача про обов'язок останнього повернути орендоване майно балансоутримувачу та сплатити неустойку. Відповідно до листа від 22.10.2015 року № 11-12-07036 відповідач звернувся із претензією, згідно з якою позивачеві нараховані до сплати збитки та неустойку в загальному розмірі 486 836,20 грн. за позадоговірне використання майна. Позивач вважає дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД є протиправними. Таким чином, на думку позивача, враховуючи відсутність своєчасної заяви відповідача про припинення, договір було пролонговано й позивач має повне право користуватися орендованим майном згідно з умов чинного договору оренди.

Відповідач заперечує проти позовних вимог оскільки посилання позивача на відсутність своєчасної заяви від відповідача про припинення, договір було пролонговано й позивач має повне право користування орендованим майном згідно з умовами чинного договору оренди, не відповідають обставинам справи та умовам договору оренди, а тому в даному випадку не можна застосовувати ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у зв'язку з чим Регіональне відділення після закінчення строку дії договору оренди № 12/02-3855а-ОД здійснювало роботу по продовженню строку дії договору оренди на наступний термін, а оскільки між приватним акціонерним товариством "МТС Україна" та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області не було досягнуто згоди щодо істотних умов за договором оренди № 12/02-3855а-ОД, незалежна оцінка об'єкту оренди втратила чинність, позивачем не виконувалися істотні умови договору, всі зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами, договір оренди припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений - 21.12.2012 року і орендарю необхідно повернути державне майно за актом приймання-передачі балансоутримувачу.

11.02.2016 року позивачем надані письмові пояснення де вказує, що в даному випадку існує протиріччя між приписами законів (з єдиною умовою пролонгації) та положеннями спірного договору (з великою кількістю умов, необхідних для продовження строку його дії). На думку позивача до спірних правовідносин має застосовуватися саме закон як акт вищої юридичної сили, в частині приписів щодо умов продовження строку дії спірного договору оренди.

29.02.2016 року позивачем залучено до матеріалів справи копії листів про намір продовжити спірний договір, що заявлялися позивачем відповідно до п.5.20, 10.1 спірного договору.

29.02.2016 року відповідачем надані письмові заперечення на пояснення позивача де вказує, що згідно з п.10.15 договору оренди № 12/02-3855а-ОД взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України. У даному випадку умови продовження та припинення договору оренди № 12/02-3855а-ОД врегульовані пунктами 5.20, 10.1, а саме у п. 10.1 зазначається, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, договір, за заявою орендаря, щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі. Листами від 19.11.2014 року № 11-02-07320, від 27.11.2014 року № 11-02-07516 Регіональне відділення повідомило позивача, що оскільки орендарем не виконано умови договору оренди від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД, цей договір припинив свою дію і що орендар зобов'язаний повернути державне майно за актом приймання-передачі, один примірник якого надати до Регіонального відділення.

Щодо залучених до матеріалів справи копії листів про намір продовжити спірний договір відповідач зазначає, що позивачем до заяви про намір продовжити строк дії договору оренди не додано фіскальний чек, що свідчить про неукладення договору про надання послуги поштового зв'язку, а отже і відсутність пересилання відповідних заяв про намір продовжити строк договору оренди з підтверджуючими документами про виконання умов договорів оренди на адресу Регіонального відділення. Отже, надані документи (описи вкладення) не можуть бути належним доказом направлення, в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, на адресу Регіонального відділення заяви про намір продовжити строк договору оренди, що є підставою неприйняття їх господарським судом як доказів, які мають значення для справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, документи витребувані судом не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців станом на 30.12.2015 року (а.с. 28, 29 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення третьої особи про судовий розгляд справи є наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення представнику третьої особи поштового відправлення (а.с. 34, 57, 68 том 1).

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2015 року із залученням до участі у справі державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з призначенням її до розгляду на 28.01.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 11.02.2016 року та до 29.02.2016 року.

У судовому засіданні 29.02.2016року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (далі - орендодавець, відповідач) та закритим акціонерним товариством "Український мобільний зв'язок", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (далі - орендар, позивач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-3855а-ОД (далі - договір) відповідно до пункту 1.1 умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення та частина даху (реєстровий № 04653199.7.АААДЕБ 668) (далі - майно), площею 33,0 (21,0 + 12,0) кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 7, на 9 (дах) поверсі 9-ти поверхового будинку, що перебуває на балансі Дніпропетровського філіалу державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" (далі - балансоутримувач, третя особа), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 24.07.2009 року і становить за незалежною оцінкою 234 937,00 грн.

Пунктом 1.2 договору визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення обладнання стільникового зв'язку (21 м2 ) та установки АФП (12 м2 ). Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

На виконання умов договору орендодавець передав орендарю нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення та частина даху площею 33,0 (21,0 + 12,0) кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 7, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 24.07.2009 року і становить за незалежною оцінкою 234 937,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі від 22.01.2010 року.

Згідно з п. 2.5 договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, копія якого надається орендарем орендодавцю у місячний термін з дати його підписання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендаря (п.2.6 договору).

Пунктом 5.20 договору визначено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов'язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інше).

У разі неподання орендарем до орендодавця заяви на протязі встановленого цим пунктом договору терміну, або відмови орендодавця від продовження строку дії договору оренди на новий термін, договір припиняє свою дію, а орендар зобов'язаний виселитися у день, визначений за договором, як кінцевий термін дії договору оренди, та надати орендодавцю акт повернення орендованих площ балансоутримувачу. У разі невиконання цієї умови договору оренди орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за поточний місяць користування майном за час прострочення та збитки за безпідставне фактичне використання державного майна.

Пунктом 10.1 договору визначено, що даний договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 22.01.2010 року по 21.12.2012 року включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду та узгодження балансоутримувача, договір, за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Пунктом 10.5 договору передбачено, що договір припиняє дію у разі невиконання орендарем взятого на себе зобов'язання щодо страхування орендованого майна протягом місяця з дати укладання договору та зобов'язання щодо отримання дозволу або декларації органами державного пожежного нагляду.

Відповідно до п. 10.9 договору визначено, що чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації орендованого майна орендарем;

- загибелі орендованого майна;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду;

- банкрутства орендаря;

- ліквідації орендаря - юридичної особи;

- у разі смерті орендаря (якщо орендарем є фізична особа);

- та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п.10.13 договору).

Пунктом 10.15 договору визначено, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України.

Позивач стверджує, що враховуючи відсутність своєчасної заяви відповідача про припинення, договір було пролонговано й позивач має повне право користуватися орендованим майном згідно з умов чинного договору оренди, що і є причиною виникнення спору.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідачем після закінчення строку дії договору оренди здійснена робота по продовженню строку дії договору оренди на наступний термін, а оскільки між відповідачем та позивачем не було досягнуто згоди щодо істотних умов за договором, незалежна оцінка об'єкту оренди втратила чинність, позивачем не виконувалися істотні умови договору, всі зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами, договір оренди припинив свою дію, у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений, 27.11.2014 року відповідачем відповідно до п. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України, п. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та в зв'язку із невиконанням умов договору оренди, та закінченням терміну дії договору 21.12.2012 року видано наказ № 12/02-265-ПО вважати договір оренди нерухомого майна від 22.01.2010 року № 12/02-3855а-ОД, що належить до державної власності, укладений між Регіональним відділенням ФДМУ по Дніпропетровській області та ПрАТ "МТС Україна" таким, що припинив свою дію з 21.12.2012 року.

Листами від 14.11.2014 року № 11-02-07143, від 27.11.2014 року № 11-02-07522, від 21.10.2015 року № 11-08-07016 Регіональне відділення повідомило позивача, що оскільки орендарем не виконано умови договору оренди договір припинив свою дію 21.12.2012 року і що орендар зобов'язаний повернути державне майно за актом приймання-передачі, один примірник якого надати до Регіонального відділення, а в протилежному випадку буде нараховуватися неустойка за час прострочення користування державним майном.

Умовою для продовження чинності укладеного між сторонами договору є заява орендаря, щодо продовження терміну дії, наданою відповідно до пункту 5.20 договору.

Пунктом 5.20 договору визначено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов'язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та інше).

Як вбачається з матеріалів справи в порушення умов договору позивачем не здійснено заходів щодо страхування орендованого нерухомого майна на користь орендодавця від пожежі, залиття, протиправних дій 3-х осіб, стихійних явищ та не надано відповідачу копію договору страхування, страхового полісу та копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату страхового платежу, не забезпечено пожежну безпеку орендованого приміщення.

Залучені до матеріалів справи копії заяв від 15.11.2012 року № б/н та від 26.08.2015 року № Вих.-SR-15-49342 щодо наміру продовжити спірний договір не приймаються до уваги оскільки надсилання вказаних заяв не підтверджено належними доказами.

Крім того, твердження позивача, щодо належного виконання умов договору, не підтверджено належними доказами.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів. При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку, що договір укладений між сторонами припинив свою дію саме в результаті недотримання позивачем його положень.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покласти на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2016 року.

Суддя ОСОБА_3