ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Справа № 904/7883/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Грейц К.В., Поляк О.І.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 14.12.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/7883/15
господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доНікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго"
простягнення 4 871 851,19 грн
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача:Данилевський О.М. (довіреність № 14-89 від 18.04.2014)
від відповідача:не з'явились

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Колісник І.І.) від 02.11.2015, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Величко Н.Л., судді - Іванов О.Г., Подобєд І.М.) від 14.12.2015, у справі №904/7883/15 позов задоволено частково; стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" основну заборгованість у сумі 2 746 600,60 грн, пеню у сумі 359 177,03 грн, 3% річних у сумі 74 191,24 грн, інфляційні втрати у сумі 1 506 291,76 грн, судовий збір у сумі 72 605,12 грн; в решті позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені по справі судові акти в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.551 ЦК України, ст.ст.219, 229, 233 ГК України, ст.ст.42, 43, 83 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач не надіслав.

Відповідач не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №14/2-1888 від 30.09.2015) про стягнення з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" заборгованості у сумі 4871 851,19 грн, з яких: основний борг у сумі 2 746 600,60 грн, пеня у сумі 513 116,89 грн, 3% річних у сумі 74 192,06 грн, інфляційні втрати у сумі 1 537 941,64 грн, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань за договором від 17.12.2013 №788/14-БО-3 купівлі-продажу природного газу.

Судами встановлено таке.

17.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (далі - Продавець) та Нікопольським комунальним підприємством "Нікопольтеплоенерго" (далі - Покупець) укладено договір №788/14-БО-3 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору.

За пунктом 1.2. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 28.01.2014) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі - споживачами покупця).

Пунктом 2.1. передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 газ обсягом до 901,0 тис. куб. м. (дев'ятсот одна тисяча куб.м.), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.):

I квартал - 516,9: січень - 194,6; лютий - 177,2; березень - 145,1;

II квартал - 40,4: квітень - 40,4;

III квартал - ;

IV квартал - 343,7: жовтень - 42,0; листопад - 127,0; грудень - 174,7.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця (пункт 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу (пункт 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу протягом січня - березня 2014, жовтня - грудня 2014 позивач здійснив на користь відповідача подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 2 756 600,60 грн, а саме:

за актом від 31.01.2014 - 141,333 тис. куб. м на суму 472 158,50 грн з ПДВ зі строком оплати до 15.02.2014;

за актом від 28.02.2014 - 129,753 тис. куб. м на суму 433 472,59 грн зі строком оплати до 15.03.2014;

за актом від 31.03.2014 - 93,896 тис. куб. м на суму 313 683,25 грн з ПДВ зі строком оплати до 15.04.2014;

за актом від 31.10.2014 - 6,785 тис. куб. м на суму 43 463,46 грн з ПДВ зі строком оплати до 15.11.2014;

за актом від 30.11.2014 - 55,457 тис. куб. м на суму 370 588,07 грн з ПДВ зі строком оплати до 15.12.2014;

за актом від 31.12.2014 - 146,605 тис. куб. м на суму 1 123 234,73 грн з ПДВ зі строком оплати до 15.01.2015 (а.с.27 - 32 том 1).

За отриманий газ відповідач розрахувався частково, сплативши 10 000,00 грн 29.07.2014 за спожитий газ у січні 2014, що підтверджується платіжним дорученням №544 від 29.07.2014 (а.с.72 том 1).

За вказаних обставин несплачена відповідачем сума грошових коштів за спожитий газ складає 2 746 600,60 грн (2 756 600,60 - 10 000,00 = 2 746 600,60 грн).

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 70% згідно ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України (а.с.70-71).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди правомірно виходили із такого.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу природного газу, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст.4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.ст.526, 611 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавств. У разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст.549 цього Кодексу.

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо оплати переданого позивачем природного газу у спірному періоді, чим порушив умови укладеного із позивачем Договору та вищевказані приписи діючого законодавства. Відтак, належним чином доведено наявність боргу у розмірі 2746 600,00 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором, позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну оплату природного газу у розмірі 513 116,89 грн за загальний період із 15.02.2014 по 14.07.2015, 74 192,24 грн 3% річних за період з 15.02.2014 по 20.07.2015, 1 537 941,64 грн - інфляційних втрат за період з лютого 2014 по червень 2015.

При нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивачем не було враховано положення пункту 1.9, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013, відповідно до якого день фактичної оплати суми заборгованості не включаються в період часу,за який здійснюється стягнення інфляційних та пені, індекс інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції здійснив перерахунок визначив суми, які підлягали стягненню у розмірі: пені - 513 110,04 грн, 3 % річних - 74 191,24 грн, інфляційних втрат - 1 506 291,76 грн, з чим правомірно погодився суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ч.1 ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На обґрунтування заявленого клопотання відповідач, надав до матеріалів справи: копію звіту про фінансовий результат за 2014, копію звіту про фінансовий результат 1 півріччя 2015, копію балансу за 2014, копію балансу станом на 30.06.2015 та копії постанов про арешт коштів боржника від 14.02.2013, 19.03.2014, 15.01.2014, 24.04.2015, 09.07.2015, 24.03.2015 (а.с.73-76, 78-86 том 1).

Зменшуючи розмір пені, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов, перебуває як і відповідач у скрутному фінансовому становищі, пов'язаному з неплатежами з боку контрагентів, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

Врахувавши інтереси обох сторін суди правомірно на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України частково задовольнили заяву відповідача про зменшення розміру пені та зменшили розмір пені на 30% від належної до стягнення, що становить 359 177,03 грн, врахувавши матеріальні інтереси сторін.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятих у справі рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі № 904/7883/15 залишити без змін.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді К.Грейц

О.Поляк