ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016р. Справа№ 914/95/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтеграція», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Агат», м. Львів

про: стягнення 201662,60 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 02.11.2015 р.);

від відповідача: не зявився.

В судовому засіданні 25.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроінтеграція» (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Агат» (м. Львів) про стягнення 201662,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обовязків за договором поставки не виконав, зокрема, не провів повної оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду від 14.01.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 04.02.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 04.02.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав заяву (клопотання) (вх. №4005/16 від 02.02.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав відзив на позовну заяву (вх.№3187/16 від 27.01.2016р.), в якому позовні вимоги визнав повністю.

Розгляд справи відкладено на 25.02.2016 року.

Представник позивача в судове засідання прибув, позов підтримав.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 25.02.2016 року не забезпечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

04.04.2011 року між Підприємством «ГАРАНТ-УТОГ» (первісний кредитор, продавець згідно договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо будівельне підприємство «АГАТ» (відповідач у справі, покупець згідно договору) уклали угоду № Г/03, відповідно до п.1.1. якої продавець зобовязується поставити і передати у власність покупця будівельні матеріали на суму 10000000,00 грн. за діючими цінами на момент придбання, а покупець зобовязується прийняти та оплатити її на умовах даної угоди.

Покупець оплачує за товар по цінах, які діють на момент відвантаження (п.5.1. угоди).

Оплата за поставлену продукцію здійснюється до отримання або після отримання матеріалів за погодження обох сторін (п.5.2. угоди).

Дана угода діє з моменту підписання і до 31 грудня 2011 року (п.6.5. угоди).

На виконання умов договору Підприємством «ГАРАНТ-УТОГ» поставлено відповідачу товар, на загальну суму 100363,67 грн., що підтверджується прибутковими накладними № ВП-0000005 від 31.08.2011 р. на суму 943,92 грн.; № ВП-0000006 від 31.08.2011 р. на суму 1075,51 грн.; № ВП-0000007 від 31.08.2011 р. на суму 5594,83 грн.; № ВП-0000070 від 31.08.2011 р. на суму 10064,37 грн.; № ВП-0000071 від 31.08.2011 р. на суму 2349,69 грн.; № ВП-0000072 від 31.08.2011 р. на суму 2277,00 грн.; № ВП-0000073 від 31.08.2011 р. на суму 7033,48 грн.; № ВП-0000074 від 31.08.2011 р. на суму 1228,47 грн.; № ВП-0000075 від 31.08.2011 р. на суму 469,54 грн.; № ВП-0000076 від 31.08.2011 р. на суму 7000,00 грн.; № ВП-0000077 від 31.08.2011 р. на суму 709,96 грн.; № ВП-0000078 від 31.08.2011 р. на суму 48202,20 грн.; № ВП-0000079 від 31.08.2011 р. на суму 6053,00 грн.; № ВП-0000080 від 31.08.2011 р. на суму 3511,50 грн.; № ВП-0000081 від 31.08.2011 р. на суму 3850,20 грн.

Відповідач не здійснив оплату за поставлений товар.

24.05.2012 року між Підприємством «ГАРАНТ-УТОГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНТЕГРАЦІЯ» (позивач у справі, новий кредитор згідно договору) було укладено договір №6 про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги 100363,67 грн. за угодою №Г/03 (04.04.11) від 04.04.2011 року, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором.

Відповідно до п.1.3. договору №6 про відступлення права вимоги від 24.05.2012 року за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Агат» належного виконання всіх зобовязань за основним договором.

Первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про зміну кредитора у зобовязанні за основним договором та про поступку права вимоги новому кредитору за цим договором протягом 15 календарних днів, з моменту підписання даного договору шляхом поштового надсилання цінного листа з описом вкладення та з повідомленням про вручення боржнику копії даного договору або вручення особисто під розписку уповноваженому представнику боржника (п.3.2. договору №6)

На виконання п.3.2. договору №6 про відступлення права вимоги Підприємство «ГАРАНТ-УТОГ» повідомило відповідача про передання права вимоги за основним договором новому кредитору письмовим повідомленням вих. №31-05/16 від 31.05.2012 року.

У звязку з наведеним до позивача перейшли усі права кредитора за угодою №Г/03 (04.04.11) від 04.04.2011 року, в тому числі у сумі 100363,67 грн.

Сторонами підписано ОСОБА_1 звірки взаємних розрахунків за період з 24.05.2012 року по 30.11.2015 року, відповідно до якого відповідачем визнано перед позивачем заборгованість в розмірі 100363,67 грн.

На суму боргу позивачем нараховано 7756,87 грн. пені, 80516,78 грн. інфляційних втрат та 13025,28 грн. 3 % річних.

У відзиві на позовну заяву (вх. №3187/16 від 27.01.2016 року) відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між Підприємством «ГАРАНТ-УТОГ» (первісний кредитор, продавець згідно договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо будівельне підприємство «АГАТ» (відповідач у справі, покупець згідно договору) уклали угоду № Г/03 (04.04.11) від 04.04.2011 року, постачальник поставив покупцю товар, що підтверджується відповідними прибутковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п. 5.2. договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється до отримання або після отримання матеріалів за погодження обох сторін.

Відповідач не здійснив оплату за поставлений товар.

24.05.2012 року між Підприємством «ГАРАНТ-УТОГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНТЕГРАЦІЯ» (позивач у справі, новий кредитор згідно договору) було укладено договір №6 про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор передає належне право йому вимоги 100363,67 грн. за угодою №Г/03 (04.04.11) від 04.04.2011 року, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за вказаним правочином позивач відступив відповідачу належні йому права вимоги згідно Угоди №Г/03 (04.04.11) від 04.04.2011 року, укладеноої між позивачем та Підприємством «ГАРАНТ-УТОГ».

У звязку з укладенням зазначеного договору про відступлення права вимоги, Підприємство «ГАРАНТ-УТОГ» повідомило боржника про відступлення права вимоги (повідомлення від 31.05.2016 №31-05/16). Завірена копія повідомлення міститься в матеріалах справи.

Докази сплати відповідачем суми основного боргу в матеріалах справи відсутні.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання недопустима. Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На суму основної заборгованості позивачем нараховано 80516,78 грн. інфляційних втрат, 13025,28 грн. - 3% річних та 7756,87 пені.

Судом здійснено перерахунок вказаних сум:

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.09.2011 - 27.12..671.80280488.53
Таким чином, сума інфляційних втрат складає 80488,53 грн.

Відтак, заявлені позивачем 80516,78 грн. інфляційних втрат підлягають стягненню частково, а саме: в сумі 80488,53 грн.

Розрахунок процентів:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
100363.6701.09.2011 - 27.12.201515793 %13025.28
Таким чином, загальна сума процентів складає 13025,28 грн.

Відтак, заявлені позивачем 13025,28 грн. 3% річних підлягають стягненню повністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.3. угоди №Г/03 від 04.04.11 р. сторони визначили, що у випадку порушення вимог п.5.2 даної угоди покупцю нараховується пеня згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Правильність нарахування пені судом перевірено.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
100363.6701.09.2011 - 29.02.20121827.7500 %0.042 %*7756.87
Таким чином, загальна сума пені 7756,87 грн.

Відтак, заявлені позивачем 7756,87 грн. пені підлягають стягненню повністю.

Із врахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. До стягнення з відповідача підлягає 100363,67 грн. основного боргу, 7756,87 грн. пені, 80488,53 грн. інфляційних втрат та 13025,28 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельне підприємство «Агат» (79005, м.Львів, вул. Кониського, буд.1, ідентифікаційний код 22379230) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінтеграція» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 22Б, ідентифікаційний код 38124009) 100363,67 грн. основного боргу, 7756,87 грн. пені, 80488,53 грн. інфляційних втрат, 13025,28 грн. - 3% річних та 3024,52 грн. судового збору.

3.Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 01.03.2016 р.

Суддя Король М.Р.