КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. Справа№ 910/27388/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.12.2015

у справі № 910/27388/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» в особі представника (повіреного) комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V»,

про стягнення 37 016,92 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Лєгостаєв І.В. - представник (довіреність №40-Д від 04.03.2016);

від відповідача: Павличенко С.С. - представник (довіреність №б/н від 04.01.2016),

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в особі представника (повіреного) Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» (надалі - КП «ЦОС Шевченківського району», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» (надалі - ТОВ «Фенікс-V», відповідач) про стягнення 37 016,92 грн, з яких 22 957,47 грн основного боргу, 12 864,27 грн інфляційних втрат та 1 195,18 грн 3 % річних, зумовлених неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором від 01.09.2013 №1054Е-255 про відшкодування власником витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/27388/15 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в особі представника (повіреного) комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» основний борг в розмірі 22 957,47 грн, інфляційні втрати в розмірі 12 864,27 грн, 3% річних в розмірі 1 195,18 грн та 1 827,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за періоди з лютого до вересня 2012 року та з січня 2013 до травня 2014 років.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Сухового В.Г. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.02.2016.

В судовому засіданні 15.02.2016 в порядку статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 29.02.2016.

В судовому засіданні 29.02.2016 в порядку статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 09.03.2016.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити частково.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

09.03.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.02.2012 між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у місті Києві ради, в подальшому перейменованим на Комунальне підприємство «Центр обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», (в тексті договору - повірений) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (в тексті договору - довіритель) було укладено договір доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів № 1 (надалі - договір доручення), відповідно до умов якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя визначені цим договором дії, зокрема, здійснювати облік та збір, у тому числі в судовому порядку, заборгованості споживачів за послуги довірителя (підпункт 2.1.1.4. пункту 2.1.1. договору доручення).

Відповідно до частини 1 статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

На виконання договору доручення Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» звернулося з даним позовом до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (в тексті договору - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» (в тексті договору - власник) було укладено договір №1054Е-255 (надалі - договір) про відшкодування власником витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна, відповідно до умов якого виконавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 3/25 літ. А (надалі - будівля), а також утримання будинку та прибудинкової території, а власник (орендар) відшкодовує витрати виконавця на виконання вказаних робіт (послуг) пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі (надалі - експлуатаційні витрати), якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих виконавцем за цим договором (пункт 1.1. договору).

Власник (орендар) володіє приміщенням загальною площею 381,60 кв.м., яке розташоване в підвалі будівлі та використовується на момент укладання цього договору під кафе, на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 12.06.2008 (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.2.4. договору, власник (орендар) зобов'язується до 20 числа поточного місяця перераховувати грошові кошти на рахунок виконавця за утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, у вигляді відшкодування експлуатаційних витрат пропорційно до займаної площі приміщення.

Умовами пункту 4.2. договору визначено, що відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинку, прибудинкової території та інших витрат загального користування сплачуються відповідно до розрахунків згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529, які наведені у додатку № 1 до цього договору і становить на дату укладення договору 2,129 грн за 1 кв.м. площі приміщення (без ПДВ).

Загальна вартість відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна за даним договором становить 974,91 грн на місяць, в т.ч. ПДВ (пункт 4.4. договору).

Згідно з пунктом 4.6. договору оплата послуг проводиться відповідачем щомісячно, у 10-денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2015 року включно (пункт 6.1. договору).

За правовою природою вказаний договір є договором надання послуг, за умовами якого, відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх умов договору та є обов'язковим до виконання.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як стверджує позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради протягом всього спірного періоду направляло відповідачеві рахунки на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, згідно яких за період з 29.02.2012 по 30.04.2015 відповідачу було надано послуг на загальну суму 40 622,71 грн. Вказані рахунки додані до матеріалів справи (а.с.45-75).

Проте відповідач в порушення умов договору отримані послуги оплатив лише частково на суму 17 665,24 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.92-108).

Оскільки відповідач експлуатаційні послуги не оплатив у повному обсязі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт зазначив, що заборгованість за період з січня 2013 року по травень 2014 року оплачена ним у повному обсязі, на підтвердження чого надає платіжні доручення.

Дослідивши надані відповідачем докази, колегія суддів встановила, що у призначенні даних платежу платіжних доручень відповідач посилається на рахунки за договором від 01.04.2007 №327 (платіжні доручення №60 від 26.11.2013, №61 від 26.11.2013, №62 від 26.11.2013, №63 від 26.11.2013, №64 від 26.11.2013, №29 від 13.09.2013, №30 від 13.09.2013, №36 від 07.10.2013), а також на рахунки №31638 від 02.09.2013 (платіжні доручення №46 від 04.11.2013, №91 від 17.12.2013), №40161 від 02.09.2013 (платіжні доручення №94 від 20.12.2013) №45909 (платіжні доручення №100 від 16.01.2014, №145 від 08.05.2014, №146 від 08.05.2014, №175 від 25.11.2014, №176 від 25.11.2014, №177 від 25.07.2014) за договором від 01.09.2013 №1054Е-255.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вказані розрахункові документи не підтверджують факту сплати відповідачем послуг саме за період з січня 2013 року по травень 2014 року.

Оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за отримані послуги за період з 29.02.2012 по 30.04.2015, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 22 957,47 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог процесуального законодавства України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Згідно абзацу 4 пункту 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.11.2011 №18 під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою даного позову є договір від 01.09.2013 №1054Е-255 про відшкодування власником витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна, укладений між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради та відповідачем, який у свою чергу є підставою для виникнення у сторін прав та обов'язків, а предметом позову є стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за вказаним договором.

Оскільки спірний договір було укладено сторонами 01.09.2013, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла до моменту його укладення - за період з 29.02.2012 по 31.08.2013.

Перевіривши розрахунок основного боргу за договором, колегія суддів встановила, що такий становить 10 724,12 грн, а тому дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні у цій частині.

Крім того, позивач заявляв до стягнення з відповідача 1 195,18 грн 3% річних та 12 864,27 грн інфляційних втрат, що нараховані на суму боргу за період з 29.02.2012 по 30.04.2015.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням часткових оплат та щодо кожного простроченого платежу окремо, колегія суддів встановила, що їх правильний розмір становить 193,44 грн та 4 189,98 грн відповідно, а тому дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості, що виникла до 20.10.2012.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної у постанові Пленуму «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки колегія суддів відмовила у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за період з 29.02.2012 по 31.08.2013, клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене та обґрунтованість апеляційної скарги ТОВ «Фенікс-V», колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини 6 статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 339,80 грн у зв'язку з її частковим задоволенням на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/27388/15 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 у справі №910/27388/15 змінити.

3. Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

«Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в особі представника (повіреного) комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 3/25 літ. А; ідентифікаційний код 30965640) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в особі представника (повіреного) комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» (03190, м. Київ, вул. М. Кирпоноса, 10/8; ) 10 724 (десять тисяч сімсот двадцять чотири) грн 12 коп. основного боргу, 4 189 (чотири тисячі сто вісімдесят дев'ять) грн 98 коп. інфляційних втрат, 193 (сто дев'яносто три) грн 44 коп 3% річних та 497,10 грн судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити».

4. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в особі представника (повіреного) комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва» (03190, м. Київ, вул. М. Кирпоноса, 10/8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-V» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 3/25 літ. А; ідентифікаційний код 30965640) 546,80 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи №910/27388/15 повернути до Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий