ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016р. Справа № 914/4262/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт Запитів Кам'янко-Бузького району Львівської області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Бізнес-центр "Підзамче", м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Приватне підприємство "Ресторан швидкого обслуговування "Лем-Берг", смт Брюховичі

про визнання договору припиненим.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Курилич А.Я. - представник

від третьої особи: не з'явився

Зміст ст. 22 ГПК України представнику відповідача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Бізнес-центр "Підзамче", з участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного підприємства "Ресторан швидкого обслуговування "Лем-Берг" про визнання договору припиненим.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 11.01.2016 р., крім того залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Ресторан швидкого обслуговування "Лем-Берг", оскільки вказане підприємство було стороною договору оренди від 30.09.2013 р. № 52/13-Ор.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 08.02.2016 р. продовжено строк вирішення спору, визначений ч. 1 ст. 69 ГПК України, на 15 днів.

Представник позивача в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволені з підстав, викладених у відзиві на позов та усних поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного підприємства "Ресторан швидкого обслуговування "Лем-Берг" в судові засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, вимог суду зазначених в ухвалах про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи не виконав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в господарський суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Бізнес-центр "Підзамче" (надалі - відповідач) про визнання договору від 30.09.2013 р. № 52/13-Ор припиненим з дня підписання сторонами акту прийому-передачі від 31.12.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 30.09.2013 р. між ним (орендарем), ПП «РШО «Лем-Берг» (орендарем) та відповідачем (орендодавцем) був укладений договір № 52/13-Ор (надалі - договір). Відповідно до п.1.1 договору, відповідач передає в оренду позивачу нежитлове приміщення площею 396 м.кв. на першому поверсі адміністративно - побутового корпусу за адресою АДРЕСА_1 під кафе, а позивач приймає в тимчасове користування об'єкт оренди та сплачує орендну плату за користування орендованим майном на умовах цього договору.

31.12.2013 р. між сторонами був підписаний акт приймання-передачі приміщення, згідно якого відповідач прийняв, а позивач передав об'єкт оренди - нежитлове приміщення площею 396, 0 кв.м. на 1 поверсі в адміністративно-побутовому корпусі (кафе), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте, як зазначає позивач, в тексті акту зроблена технічна помилка при зазначені номеру договору від 30.09.2013 р., а саме вказано № 51/13-Ор, замість № 52/13-Ор, у зв»язку з чим позивач просить суд врахувати, що акт приймання-передачі об'єкта оренди стосується договору від 30.09.2013 р. № 52/13-Ор.

Крім того, позивач зазначає, що юридичні обов'язки між сторонами не могли виникнути без виконання відповідачем, як орендодавцем, вимог п. 2.2 договору оренди від 30.09.2013 р. № 52/13-Ор, а саме без підписання акту передачі позивачу об'єкту оренди, а навіть якщо і виникнули, то зважаючи на підписаний акт приймання-передачі приміщення від 31.12.2013 р. повністю свідчать про те, що договірні відносини між сторонами припинені.

Таким чином, позивач просить суд визнати договір оренди приміщення від 30.09.2013 р. № 52/13-Ор припиненим з дня підписання сторонами акту прийому-передачі від 31.12.2013 р.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що зі змісту позовної заяви неможливо встановити яке право позивача відповідачем порушено чи не визнається. Визнання договору припиненим без подання доказів наявності спору, буде за своєю природою встановленням юридичного факту.

Разом з тим, обставини щодо припинення договору оренди від 30.09.2013 р. № 52/13-Ор неодноразово були предметом розгляду господарськими судами при прийнятті рішень у справах № 914/4556/15 та № 914/3795/14

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2013 р. між сторонами був укладений договір № 52/13-Ор, відповідно до п.1.1 якого відповідач передає в оренду позивачу нежитлове приміщення площею 396 м.кв. на першому поверсі адміністративно - побутового корпусу за адресою АДРЕСА_1 під кафе, а позивач приймає в тимчасове користування об'єкт оренди та сплачує орендну плату за використання орендованого майна на умовах цього договору.

Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п.2.1. договору, цей договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 30.09.2014 р.

Звертаючись з відповідним позовом до суду, позивач просить визнати договір припиненим з дня підписання сторонами акту прийому-передачі від 31.12.2013 р.

Відповідно до частин 1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Заявлена позивачем вимога про визнання договору припиненим не призводить до поновлення порушеного права, а спрямована на встановлення факту, що має юридичне значення, який може встановлюватись господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне; його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Обрання неправильного способу захисту порушеного права або оспорюваного інтересу унеможливлює задоволення позовних вимог і тягне за собою відмову в позові.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту порушеного права та інтересу, у зв»язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір залишається за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.02.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.