ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016р. Справа№ 914/276/16

Господарський суд Львівської області в складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства «Екран-Вікносвіт» ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екран», м.Стрий Львівської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Буд», м.Львів

про стягнення 479 545,92 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №32 від 10.02.2015р.);

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Дочірним підприємством «Екран-Вікносвіт» ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екран» до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Буд» про стягнення заборгованості в розмірі 479 545,92 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Представник позивача подав заяву (вх.№7052/16 від 22.02.2016р.) та заяву (вх.8485/16 від 01.03.2016р.) про долучення до матеріалів справи документів перелічених у вказаних заявах. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвала про порушення провадження у справі від 01.02.2016р. та ухвала суду про відкладення розгляду справи від 16.02.2016р. надсилалась відповідачу на адресу зазначену позивачем у позовній заяві, а також вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 79020, м.Львів, проспект Чорновола, 67-Г.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд -

встановив:

04.03.2015р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Буд» (надалі замовник) та Дочірним підприємством «Екран-Вікносвіт» ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екран» (надалі підрядник) укладено договір підряду №13-03/15/1, відповідно до умов якого за дорученням замовника, підрядник зобовязується на власний ризик та власними силами виконати роботи визначені п.2.1. договору, на умовах цього договору та додатків до нього, на обєкті нерухомого майна замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість виконаних робіт у терміни та у порядку визначеному даним договором.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що загальна сума вартості робіт підрядника за даним договором становить 3 300 000,00 грн.

Згідно із п.5.4. договору замовник оплачує авансовий платіж у розмірі 2 500 000,00 грн. протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту підписання даного договору. Решту від загальної суми вартості робіт підрядника, зазначеної в п.5.1. договору, замовник оплачує протягом (пяти) банківських днів.

Відповідно до п.6.1. договору приймання-передача виконаних підрядником робіт здійснюється протягом 5 (пяти) робочих днів уповноваженими представниками сторін після закінчення монтажних робіт виробів, і оформляється двостороннім підписанням акту приймання-передачі виконаних підрядних робіт (КБ-2а) та довідки про вартість виконаних робіт (КБ-3)..

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку, якщо протягом вищевказаного терміну підрядник не отримає підписаного замовником акту виконаних робіт або вмотивованої письмової відмови від підписання акту, то роботи вважаються прийнятими по якості та кількості, а акт підписаним.

Як стверджує позивач, ним на виконання умов договору було виконано роботи на загальну суму 3 279 545,92 грн., однак відповідач в порушення умов договору здійснив лише часткові оплати, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 479 545,92 грн.

Таким чином позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 479 545,92 грн.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.03.2015р. між сторонами укладено договір підряду №13-03/15/1, відповідно до умов якого за дорученням відповідача, позивач зобовязується на власний ризик та власними силами виконати роботи визначені п.2.1. договору, на умовах цього договору та додатків до нього, на обєкті нерухомого майна відповідача, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити вартість виконаних робіт у терміни та у порядку визначеному даним договором.

Факт виконання позивачем своїх обовязків за договором підряду підтверджується наступними актами приймання виконаних будівельних робіт: №1 за червень 2015р. на суму 445 390,88 грн., №2 за серпень 2015р. на суму 919 401,18 грн., №3 за серпень 2015р. на суму 995 710,67 грн., №4 за вересень 2015р. на суму 772 503,00 грн., №5 за жовтень 2015р. на суму 87 318,10 грн. та №6 за листопад 2015р. на суму 59 222,09 грн.

Слід зазначити, що акт №5 за жовтень 2015р. на суму 87 318,10 грн. та акт №6 за листопад 2015р. на суму 59 222,09 грн. зі сторони відповідача не підписані. Однак в матеріалах справи містяться докази надсилання вказаних актів на адресу відповідача.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як зазначалось вище відповідно до п.6.1. договору приймання-передача виконаних підрядником робіт здійснюється протягом 5 (пяти) робочих днів уповноваженими представниками сторін після закінчення монтажних робіт виробів, і оформляється двостороннім підписанням акту приймання-передачі виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних робіт.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку, якщо протягом вищевказаного терміну підрядник не отримає підписаного замовником акту виконаних робіт або вмотивованої письмової відмови від підписання акту, то роботи вважаються прийнятими по якості та кількості, а акт підписаним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем було заявлено про допущені позивачем у роботі відступи від умов договору або інші недоліки. А отже суд дійшов висновку, що роботи відповідно до акту №5 за жовтень 2015р. на суму 87 318,10 грн. та акту №6 за листопад 2015р. на суму 59 222,09 грн. були виконані позивачем та прийняті відповідачем.

Таким чином позивачем виконано роботи на загальну суму 3 279 545,92 грн. Як вбачається із матеріалів справи та розрахунку позовних вимог, заборгованість відповідача становить 479 545,92 грн. Докази сплати відповідачем вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, відзив на позов відповідачем не подано.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 479 545,92 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №1557 від 28.01.2016р. на суму 7 193,19 грн., які відповідно до норм ст.49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Буд» (79020, м.Львів, проспект Чорновола, 67-Г, ) на користь Дочірнього підприємства «Екран-Вікносвіт» ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екран» (82400, Львівська область, м.Стрий, вул.Сколівська, 7-Б, ) заборгованість в розмірі 479 545,92 грн. та судовий збір в розмірі 7 193,19 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 09.03.2016р.

Суддя Петрашко М.М.