РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016Справа №910/26436/15

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва"

До Приватного закладу "Історико-меморіальний музей "Героїзм і Холокост"

Третя особа Печерська района у місті Києві державна адміністрація

Про стягнення 76 737,18 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

від позивача Завадська О.В.- представник
від відповідача від третьої особиКобилецький В.В. - представник Росла С.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного закладу "Історико-меморіальний музей "Героїзм і Холокост"

Ухвалою суду від 09.10.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/26436/15 та призначено розгляд справи на 10.11.2015.

09.11.2015 відділом діловодства суду отримано від позивача отримано уточнення до позовної заяви.

В судове засідання 10.11.2015 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 10.11.2015 представник відповідача не з?явився, вимоги ухвали суду від 09.10.2015 не виконав.

Ухвалою від 10.11.2015 розгляд справи відкладено на 25.11.2015.

В судовому засіданні 25.11.2015 оголошено перерву до 04.12.2015.

Відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засідання 04.12.2015 представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору.

В судове засідання 04.12.2015 представник відповідача з?явився, надав клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, а саме: Печерську району у місті Києві державну адміністрацію.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Ухвалою суду від 04.12.2015 відкладено розгляд справи на 19.01.2016 та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Печерську району у місті Києві державну адміністрацію.

В судове засідання 19.01.2016 представник відповідача з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 19.01.2016 оголошено перерву до 03.02.2016.

В судовому засіданні 03.02.2016 оголошено перерву до 24.02.2016.

В судове засідання 24.02.2016 представник позивача з'явився, надав суду заяву про уточнення позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання 24.02.2016 представник відповідача з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві.

В судове засідання 24.02.2016 представник третьої особи з'явився, надав суду пояснення по справі.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 24.02.2016 р., запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 24.02.2016 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Тимчасову угоду на використання приміщення загальною площею 410,40 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 7.

Позивач зазначив та відповідач не заперечив, що 01.03.2015 приміщення площею 410,40 кв.м, розташованого за адресою м. Київ, вул. Німанська, передано по акту приймання-передачі Приватному закладу "Історико - меморіальний музей "Героїзм і Холокост".

Відповідно до п. 2 угоди сторони домовились, що з 2 березня 2015 користувач за користування приміщенням загальною площею 410,40 кв.м, розташованого за адресою : м. Київ вул. Німанська, 7 сплачує плату розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року №34/6250 - 2%. Розмір плати згідно з розрахунком плати (Додаток №1), що є невід'ємною частиною Тимчасової угоди, складає 8 297,6 грн. Крім плати за користування приміщенням, користувач сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташоване приміщення.

Позивач зазначив що відповідачем не виконано взятих зобов'язань відповідно до Тимчасової угоди від 02.03.2015, в зв'яжу із чим утворилась заборгованість в розмірі 92588,87 грн.

Відповідно до п. 7 Тимчасової угоди сторони погодили, що користувач після припинення дії тимчасової угоди 02.09.2015 у випадку не вирішення Київської міською радою питання щодо надання майна в оренду Користувачу, але не пізніше 02.09.2015.

На адресу відповідача 17.09.2015 позивачем було направлено лист № 432-2770, відповідно до якого позивач повідомив, що нежитлові приміщення загальною площею 410,40 кв.м, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 7, були передані в користування відповідачу відповідно до Акту прийому-передачі нежитлового приміщення в будинку № 7 по вул. Німанська від 01.03.2015 та відповідно до п. 7 тимчасової угоди від 02.03.2015 відповідач після припинення дії тимчасової угоди зобов'язаний передати приміщення по Акту приймання-передачі орендодавцю та балансоутримувачу.

В матеріалах справи наявна копія акту про відмову від підписання акту приймання - передачі, відповідно до якого представники відповідача відмовились звільняти приміщення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи , позивач на виконання умов укладеної тимчасової угоди виконав свої зобов'язання. Відповідач свої обов'язки щодо своєчасної та повної сплати відповідно до договору не виконав, внаслідок чого за ним на момент звернення позивача до суду з даним позовом утворилась заборгованість у розмірі 92 588,87 грн. Крім того, про належне виконання позивачем своїх зобов'язань свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов надання спірних послуг.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в повному обсязі в розмірі 92588,87 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається із матеріалів справи орендодавець належним чином повідомив відповідача про припинення дії договору оренди, відсутність намірів продовжувати орендні відносини та необхідність звільнення приміщення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 291 ГК України).

Згідно ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 2.5 Договору закінчення строку дії договору оренди тягне за собою обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди.

Згідно ст.. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як вбачається із матеріалів справи позивач користується нежитловими приміщеннями без правових підстав, а саме, як зазначив позивач та не спростовано відповідачем відсутній договір оренди.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПКУкраїни, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного закладу "Історико-меморіальний музей "Героїзм і Холокост" (01103, м. Київ, вул. Німанська, 7, ) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (01021, м. Київ, пров. І. Мар'яненка, 7, ) заборгованість в розмірі 92 588 (дев'яносто дві тисячі п'ятсот вісімдесят вісім) грн. 87 коп., судовий збір в розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн..

3. Виселити Приватний заклад "Історико-меморіальний музей "Героїзм і Холокост" (01103, м. Київ, вул. Німанська, 7, ) та будь-яких інших осіб з нежитлового приміщення площею 410,40 кв. м, розташованого за адресою м. Київ, вул. Німанська, 7.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання

повного рішення: 29.02.2016.

Суддя Л..В. Прокопенко