ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.03.2016 Справа № 920/1863/15
За позовом: Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради, м.Суми

до відповідача: Товариств з обмеженою відповідальністю Сервісресурс, м. Суми

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1.Сумська міська рада, м. Суми; 2. ОСОБА_1 інфраструктури міста Сумської міської ради, м. Суми

про визнання недійсним договору № 52 від 25.05.2015р.

СУДДЯ Моїсеєнко В.М.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 16.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3

Треті особи: 1. не зявився

2. ОСОБА_4, довіреність від 01.12.2015р.

За участю секретаря судового засідання Сороки Л.М.

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви від 21.12.2015р. № б/н, просить визнати недійсним договір № 52 та Додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі КП Сумижитло Сумської міської ради укладений 25 травня 2015 року між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ Сервісресурс. Застосувати наслідки недійсності правочину до договору № 52 та до Додаткової угоди № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі КП Сумижитло Сумської міської ради укладений 25 травня 2015 року між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ Сервісресурс та повернути сторони у первинний стан, зобовязавши ТОВ Сервісресурс повернути КП Сумижитло Сумської міської ради житлового фонду, паспорти ліфтів в кількості 159 штук; стягнути з відповідача сплачений судовий збір .

Відповідач, згідно своїх пояснень від 29.01.2016р. по справі, позовні вимоги не визнає, зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили, що договір № 52 від 25.05.2015р. укладено в порушення інтересів суспільства. В матеріалах справи знаходиться розпорядження міського голови ОСОБА_5 про покладення виконання обовязків директора КП Сумижитло СМР на заступника директора ОСОБА_6, що спростовує твердження позивача про відсутність прав підписувати договори. Оспорюваний договір був укладений на виконання п. 3.2 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005р. № 60 Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді якщо органом місцевого самоврядування послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах. Виконавець таких послуг може бути визначений виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків згідно з умовами договору без проведення конкурсу. Як вважає відповідач, договір № 52 від 25.05.2015р. про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що знаходиться на балансі Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради укладений в порядку встановленому чинним законодавством України. Відповідач зазначає, що паспорти ліфтів в кількості 159 штук повернуті ним ОСОБА_1 інфраструктури міста, ТОВ Форекс Плюс та КП Сумижитло СМР супровідними листами відповідно № 806 від 14.07.2015р., № 822 від 06.08.2015р., № б/н від 10.09.2015р., № 941 від 12.11.2015р., № 037 від 10.11.2015р. та згідно актів приймання-передачі паспортів ліфтів.

У наданих суду поясненнях № б/н від 01.02.2016р. друга третя особа ОСОБА_1 інфраструктури міста Сумської міської ради позовні вимоги підтримує, вважає договір № 52 від 25.05.2015р. укладеним всупереч рішенню Виконавчого комітету Сумської міської ради № 228 від 07.05.2015р. Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та при будинкових територій в житлових будинках м. Суми, в звязку з тим, що КП Сумижитло СМР підконтрольне та підзвітне Сумській міській раді, а в.о. директора КП Сумижитло СМР ОСОБА_6, як посадова особа зазначеного підприємства не мав права укладати зазначені договори без узгодження своїх дій з засновником Сумською міською радою та профільним виконавчим органом ради департаментом інфраструктури міста, який безпосередньо координує роботу КП Сумижитло СМР.

Перша третя особа відповідно до своїх пояснень від 22.02.2016р. позовні вимоги підтримує повністю, вважає , що 25.05.2015р. ОСОБА_6, який перебував на посаді в.о. директора Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради, особисто прийнято рішення та укладено договір № 52 між КП Сумижитло Сумської міської ради з відповідачем всупереч рішенню виконавчого комітету Сумської міської ради № 228 від 07.05.2015р. Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми та вимог чинного законодавства України. Посилаючись на положення ст.ст.1, 7, 13 , 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги , перша третя особа зазначає, що укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, зокрема , послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій , здійснюється за результатами конкурсу згідно з установленим переліком для обєктів державної або комунальної власності , визначеним органом місцевого самоврядування. Згідно з Порядком визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005р. № 60 лише органи місцевого самоврядування чи власник ( власники) житлових будинків може ( можуть) визначити виконавців всіх або окремих житлово-комунальних послуг. Якщо органом місцевого самоврядування комунальні послуги включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, виконавець комунальних послуг визначається за результатами конкурсу, проведеного відповідно до ст.ст. 27, 28 Закону України Про житлово комунальні послуги за згодою власників житлових будинків.

Як зазначає перша третя особа, вимогами чинного законодавства України, що регламентують порядок визначення виконавця житлово- комунальних послуг, не передбачено повноважень укладення такого договору без проведення конкурсу. Докази того, що відповідач набув право надавати послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій за результатами конкурсу, відсутні, а тому КП Сумижитло Сумської міської ради, як балансоутримувач, не мало права укладати спірний договір, а в.о. директора КП Сумижитло Сумської міської ради ОСОБА_6 не мав права укладати зазначені договори без узгодження своїх дій з засновником Сумською міською радою.

У судовому засіданні представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги, в підтвердження позовних вимог надав суду копію рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.11.2014р. № 570 « Про затвердження переліку житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах», а саме: 1.1. з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 1.2 з управління будинком, спорудою або групою будинків. Позивач зазначає, якщо органом місцевого самоврядування житлово-комунальні послуги включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах , виконавці таких послуг визначаються за конкурсом відповідно до вимог чинного законодавства України, що регламентують порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг а саме ст.ст.27, 28 Закону України « Про житлово-комунальні послуги». Як зазначив представник позивача, організатором проведення конкурсу може виступити Сумська міська рада, як власник, та позивач , як балансоутримувач,а виконавцем послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій може бути виключно субєкт господарювання переможець конкурсу, з яким в подальшому укладається відповідний договір, оскільки докази того, що відповідач набув право надавати послуги з утримання будинків , споруд та при будинкових територій за результатами конкурсу, відсутні, тому позивач , як балансоутримувач , не мав права укладати оспорюваний договір з відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що оспорюваний договір № 52 від 25.05.2015р. про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що знаходиться на балансі Комунального підприємства « Сумижитло» Сумської міської ради укладений в порядку встановленому чинним законодавством України , був наслідком волевиявленням позивача - укладення останнього без проведення конкурсу, послуги по даному договору не виконувалися, паспорти ліфтів в кількості 159 штук повернуті ТОВ «Форекс Плюс», КП «Сумижитло» та ОСОБА_1 інфраструктури міста , тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник другої третьої особи у судовому засіданні заперечень щодо позовних вимог не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача, відповідача та представника другої третьої особи, дослідивши наявні докази, які мають значення для вирішення справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумської міської ради № 516-МР від 25.05.2011 року позивачеві передано обєкти житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Суми в господарське відання та на баланс.

На виконання вищевказаного рішення житловий фонд відповідно до акту приймання-передачі основних засобів № 184/07/11, затвердженого Сумським міським головою 01.07.2011, передано Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради в господарське відання та на баланс позивачу.

Як свідчать матеріали справи, 25.05.2015 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 52 з додатками про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі позивача, за умовами якого замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) бере на себе обовязки по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно із переліком житлового фонду, який перебуває на балансі позивача (додаток №1) згідно з чинним законодавством України.

25.05.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 разом з додатком № 1 (перелік житлового фонду) до договору № 52 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебувають на балансі позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що договір № 52 від 25.05.2015 та додаткова угода № 1 до нього укладені з порушенням вимог статей 26, 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що оспорюваний позивачем договір був укладений на виконання пункту 3.2 наказу Мінжитлокомунгоспу № 60 від 25.04.2005 року Про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, яким передбачено, що якщо органом місцевого самоврядування послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, виконавець таких послуг може бути визначений виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків згідно з умовами договору без проведення конкурсу. Категорично заперечує проти позовних вимог щодо повернення паспортів ліфтів в кількості 159 штук., оскільки вони повернуті відповідно до супровідних листів від 14.07.2015р., від 06.08.2015р., від 10.09.2015р., від 12.11.2015р., від 10.11.2015р. та актів приймання-передачі

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, пятою, шостою статті 203 цього ж Кодексу.

Згідно частини першої статті 203 названого Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) згідно з установленим переліком для обєктів державної або комунальної власності здійснюється за результатами конкурсу.

Рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.05.2015 за № 228 Про заходи щодо забезпечення мешканців міста послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинках м. Суми (пунктами 2, 4) вирішено: тимчасово терміном до 31.07.2015 року до проведення конкурсу та підписання відповідних договорів з виконавцями послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по житловим будинкам, які обслуговуються позивачем та мешканці, яких станом на 06.05.2015 не визначились з виконавцем надання послуг, визначити з 01.06.2015 року виконавцем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій КП Сумижитло Сумської міської ради, а департаменту інфраструктури Сумської міської ради оформити договірні відносини з позивачем; встановити тимчасовий тариф для КП Сумижитло Сумської міської ради відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 26.06.2014 року № 300 Про тимчасові тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій КП Сумижитло Сумської міської ради.

Інших рішень Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо визначення чи зміни виконавця надання послуги прийнято не було.

Частиною першою ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що рішення виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавцем послуг є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з положеннями статей 7, 13 та 27 вищевказаного Закону, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належать до житлово-комунальних послуг, визначення виконавця яких та укладання відповідних договорів з підприємствами різних форм власності на вироблення та/або виконання житлово-комунальних послуг віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. Укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, здійснюється за результатами конкурсу згідно з установленим переліком для обєктів державної або комунальної власності, визначеним орган місцевого самоврядування. Перелік житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, визначає орган місцевого самоврядування. Організатором конкурсу є власник чи балансоутримувач або уповноважена ним особа.

З наведених норм вбачається, що визначення виконавця житлово-комунальних послуг щодо обєктів державної та комунальної власності проводиться на конкурсних засадах. Власники житла мають право доручити розпоряджатися та управляти належним їх майном балансоутримувачу.

З метою дотримання вищенаведених вимог чинного законодавства України та забезпечення належного утримання та ефективної експлуатації житлового фонду територіальної громади м. Суми рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.11.2014 року № 570 Про затвердження переліку житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюються на конкурсних засадах, затверджено перелік житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, а саме:

1.1 з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

1.2. з управління будинком, спорудою або групою будинків.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6-1.8 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005 № 60, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно. Власник (власники) житлових будинків може (можуть) уповноважити на визначення виконавців житлово-комунальних послуг виконавця послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Якщо органом місцевого самоврядування житлово-комунальні послуги включено до переліку послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, виконавці таких послуг визначаються за конкурсом відповідно до статей 27, 28 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Одним із основних напрямів економічної політики, що визначаються державою, відповідно до статті 10 Господарського кодексу України, є антимонопольно-конкурентна політика, що спрямована на створення оптимального конкурентного середовища діяльності субєктів господарювання, забезпечення їх взаємодії на умовах недопущення проявів дискримінації одних субєктів іншими, насамперед у сфері монопольного ціноутворення та за рахунок зниження якості продукції, послуг, сприяння зростанню ефективної соціально орієнтованої економіки.

Так, згідно зі статтею 25 зазначеного вище Кодексу, держава підтримує конкуренцію як змагання між субєктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та субєкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару та при цьому окремі субєкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку.

Органам державної влади і органам місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище субєктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії субєктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції.

Уповноважені органи державної влади і органи місцевого самоврядування повинні здійснювати аналіз стану ринку і рівня конкуренції на ньому і вживати передбачених законом заходів щодо упорядкування конкуренції суб'єктів господарювання.

Пунктами 2, 30 та 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 631 Про затвердження Порядку проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг визначено, що організатором проведення конкурсу може бути власник, балансоутримувач або уповноважений ним орган, переможцем конкурсу визначається його учасник, який відповідає кваліфікаційним вимогам, може забезпечити надання послуг відповідної якості і конкурсна пропозиція якого визнана найкращою за результатами оцінки. Тобто, організатором проведення конкурсу може виступити Сумська міська рада, як власник, та позивач, як балансоутримувач, або власники приватизованих квартир, а виконавцем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій може бути виключно субєкт господарювання - переможець конкурсу, з яким в подальшому укладається відповідний договір.

Тобто, вимогами чинного законодавства України, що регламентують порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг не передбачено повноважень укладення такого договору без проведення конкурсу в разі наявності рішення органу місцевого самоврядування про необхідність проведення конкурсу. Докази того, що відповідач набув право надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за результатами конкурсу, відсутні, а тому позивач, як балансоутримувач, не мав права укладати оспорюваний договір з відповідачем.

Разом із цим, статтею 15 Закону України Про захист економічної конкуренції визначено, що прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів місцевого самоврядування, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції є антиконкурентними діями органів місцевого самоврядування. Вчинення таких дій органами місцевого самоврядування забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Таким чином, рішення щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до закону приймає власник (балансоутримувач, управитель) майна або орган місцевого самоврядування з обовязковим забезпеченням конкурентного середовища діяльності субєктів господарювання.

За результатами розгляду звернення третьої особи Сумським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України надано рекомендаційні розяснення від 11.06.2015 за № 01-27/1683 (а.с. 55-58), у яких визначено, що укладенням сторонами оспорюваного договору порушено права власників багатоквартирних будинків на визначення виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60, та інші вимоги чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України рекомендаційні розяснення Антимонопольного комітету України щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють, є обовязковими для розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

У статті 204 цього ж Кодексу проголошується презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною третьою статті 215 згаданого вище Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до пункту 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними із змінами і доповненнями, на підставі статті 215 Цивільного кодексу України недійсними можуть визнаватись не лише правочини, які не відповідають цьому кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому законом порядку.

З огляду на вищевикладене, оспорюваний договір № 52 від 25.05.2015р. про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та Додаткова угода № 1 до нього , укладені між сторонами з порушенням положень статей 26, 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги, підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з частиною пятою цієї статті, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

За оспорюваним договором № 52 від 25.05.2015р. з додатками про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі позивача та на підставі додаткової угоди № 1 разом додатком № 1 до договору № 52 від 25.05.2015р., Комунальне підприємство Сумижитло Сумської міської ради на підставі акту приймання-передачі паспортів ліфтів від 29.05.2015 передало відповідачеві паспорти ліфтів в кількості 159 штук.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Судом не встановлено підстав для застосування наслідків недійсності правочину до договору № 52 та до Додаткової угоди № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради укладений 25.05.2015р. між Комунальним підприємством «Сумижитло» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісресурс» , оскільки відповідачем було надано всі необхідні документи , а саме супровідні листи відповідно № 806 від 14.07.2015р., № 822 від 06.08.2015р., № б/н від 10.09.2015р., № 941 від 12.11.2015р., № 037 від 10.11.2015р. та акти приймання передачі паспортів ліфтів , які свідчать про повернення відповідачем ОСОБА_1 інфраструктури міста, ТОВ «Форекс Плюс» та КП «Сумижитло» 159 штук паспортів ліфтів.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд визнає недійсним договір № 52 та Додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради, укладений 25 травня 2015 року між Комунальним підприємством Сумижитло Сумської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісресурс» , а в інший частині позовних вимог відмовляє.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони, також якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що спір виник не з винних дій відповідача, а внаслідок неправильних дій позивача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір № 52 та Додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває на балансі Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради, укладений 25 травня 2015 року між Комунальним підприємством Сумижитло Сумської міської ради (40004, м. Суми, вул. Горького, буд. 21, код 37654796) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісресурс» ( 40007, м.Суми, вул. Менжинського,3, код 38397332 ).

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 09.03.2016р.

Суддя ОСОБА_7