донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.03.2016р. справа №908/2373/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: секретаря ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу від позивача: від відповідача: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м.Київ ОСОБА_5 предст. за дов. №14/125 від 13.05.2014р. ОСОБА_6 предст. за дов. №53/20-19 від 05.01.2015р.; ОСОБА_7 предст. за дов. №55/20-19 від 05.01.2015р.
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від14.01.2016р.
у справі№908/2373/15-г (суддя Серкіз В.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м.Київ
до про Концерну «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя стягнення 237 682 835,54грн.

ВСТАНОВИВ

Відповідач, Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою про відстрочку виконання рішення суду, в якій просив відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. по справі №908/2373/15-г на шість місяців, з посиланням на ст.121 Господарського процесуального кодексу України (т.1 а.с.3-8).

14.01.2016р. відповідач, Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя надав через канцелярію господарського суду Запорізької області заяву про уточнення заяви про відстрочку виконання рішення суду, в якій просив резолютивну частину заяви читати у редакції: «відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. по справі №908/2373/15-г до 01.07.2016р.» (т.1 а.с. 183).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. заяву Концерну «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя про відстрочення виконання рішення суду, з урахуванням уточнень до неї, задоволено, а саме відстрочене виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. по справі №908/2373/15-г до 01.07.2016 року (т.1 а.с.196-198).

Ухвала господарського суду мотивована тим, що відповідач перебуває у складній фінансово-економічній ситуації, яка обумовлена низькою об»єктивних обставин. Також, відповідач має значний дефіцит коштів, пов»язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Крім цього, Запорізька міська рада звернулася до Кабінету Міністрів України та інших профільних міністерств з питання реструктуризації заборгованості з НАК Нафтогаз України за спожитий природний газ минулих періодів. За сприяння уряду Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом від 25.11.2015р. №3222-06/39393-06 повідомило про створення наказом Міненерго вугілля від 04.11.2015р. № 700 робочої групи, на розгляд якої буде подано пропозицію щодо розгляду питання реструктуризації заборгованості Концерну "МТМ" за природний газ, спожитий до 01.01.2014р. тощо.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м.Київ подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. по справі №908/2373/15-г скасувати, у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити у повному обсязі (т.2 а.с. 5-11).

На думку апелянта, ухвала господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. по справі №908/2373/15-г є необґрунтованою, винесена при неповному з»ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, прийнята з порушенням та не вірним застосуванням норм процесуального та матеріального права, у зв»язку з чим підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан за змістом ст.121 ГПК України не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочення виконання рішення суду.

В даному випадку, як вважає скаржник, невиконання основного зобов»язання за договором купівлі-продажу природного газу від 18.03.2013р. №13/3782-БО-13 триває вже більше двох років, однак надаючи перевагу відповідачу, місцевий господарський суд не надав оцінки фінансовому стану позивача, при тому, що позивач звертав увагу суду, що дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги контрагентів (код рядка балансу 1125) перед позивачем станом на 31.03.2015р. 38 109 473 тис.грн., станом на 30.06.2015р. 34 358 548тис.грн.

01.03.2016р. до Донецького апеляційного господарського суду від Концерну «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя надійшов відзив на апеляційну скаргу від 26.02.2016р. №378/20, який розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (т.2, а.с.21-98).

Представник апелянта у судове засідання з»явився, підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та просив ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. у даній справі скасувати та у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просили суд залишити ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. без змін, а апеляційну скаргу без задоволення..

Відповідно до ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про розстрочку виконання рішення.

За правилами ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду у повному обсязі.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо відстрочки виконання судового рішення.

Спірні правовідносини регулюються Господарським процесуальним кодексом України.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. по справі № 908/2373/15-г позов задоволено частково. Стягнуто з Концерну Міські теплові мережі на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 164 018 297,64грн. основного боргу, 47 974 252,10грн. інфляційних втрат, 8 564 096,76грн. 3 % річних, 9 126 189,04грн. пені та 73 080грн. судового збору. Відстрочено виконання рішення суду на 3 місяці. В частині стягнення пені в сумі 8 000 000 грн. відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної кампанії Нафтогаз України на рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі № 908/2373/15-г залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі № 908/2373/15-г задоволено частково. Рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі № 908/2373/15-г - частково скасовано. Викладено п.2 резолютивної частини рішення у наступній редакції: Стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 164 018 297,64грн. основного боргу, 47 797 205,27грн. інфляційних втрат, 8 555 322,97 грн. 3 % річних, 9 104 380,03грн. пені. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто за подання апеляційної скарги з Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Концерну "Міські теплові мережі" 62, 95грн.

Постановою Вищого господарського суду Запорізької області від 09.12.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. у справі № 908/2373/15-г залишено без змін.

Відповідач, Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою про відстрочку виконання рішення суду, в якій просив відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. по справі №908/2373/15-г на шість місяців, з посиланням на ст.121 Господарського процесуального кодексу України (т.1 а.с.3-8).

14.01.2016р. відповідач, Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя надав через канцелярію господарського суду Запорізької області заяву про уточнення заяви про відстрочку виконання рішення суду, в якій просив резолютивну частину заяви читати у редакції: «Відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. по справі №908/2373/15-г до 01.07.2016р.» (т.1 а.с. 183).

Позивач надав письмові заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення суду, в яких просив суд у задоволенні заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду відмовити (т.1 а.с.184-186).

Із заперечень позивача від 14.01.2016р. вбачається, що останній заперечує щодо задоволення заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду, вважає її необґрунтованою та безпідставною. Позивач зазначає, що посилання на незадовільний фінансовий стан відповідача за змістом ст.121 ГПК України не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду. Позивач звертає увагу на те, що ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.

Господарський суд Запорізької області ухвалою від 14.01.2016р. заяву Концерну Міські теплові мережі м.Запоріжжя про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. по справі № 908/2373/15-г до 01.07.2016р. задовольнив та відстрочив виконання рішення господарського суду Запорізької області 18.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. по справі № 908/2373/15-г до 01.07.2016р., з чим позивач не погодився.

Перевіривши правильність надання господарським судом відстрочки виконання рішення суду, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та відповідність оскаржуваної ухвали вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як вказано у п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (із змінами та доповненнями), підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. по справі № 908/2373/15-г позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 164 018 297,64грн. - основного боргу, 47 974 252,10грн. інфляційних втрат, 8 564 096,76грн. 3 % річних, 9 126 189,04грн. пені та 73 080грн. судового збору. Відстрочено виконання рішення суду на 3 місяці. В частині стягнення пені в сумі 8 000 000грн. відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної кампанії Нафтогаз України на рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі № 908/2373/15-г залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі № 908/2373/15-г задоволено частково. Рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. у справі № 908/2373/15-г - частково скасовано. Викладено п.2 резолютивної частини рішення у наступній редакції: Стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 164 018 297,64грн. основного боргу, 47 797 205,27грн. інфляційних втрат, 8 555 322, 97грн. 3 % річних, 9 104 380,03грн. пені. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду Запорізької області від 09.12.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. у справі № 908/2373/15-г залишено без змін.

В обґрунтування поданої заяви, Концерн «Міські теплові мережі» м.Запоріжжя зазначає, що основним та вирішальним фактом неможливості виконання рішення по справі № 908/2373/15-г є затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2015р. № 1086 „Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. № 217 «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки (далі - Порядок, Постанова № 217).

Отже, даними змінами встановлено новий механізм розподілу коштів з урахуванням розрахунку об'єму і вартості газу, спожитого з 01.09.2015р.

Порядок не забезпечує рівноцінні права та інтереси всіх учасників задіяних в процесі виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. В умовах різкого зростання тарифів на теплову енергію для населення та відповідно падінням його платоспроможності за спожите тепло, несвоєчасної компенсації з боку держави різниці в тарифах, через що у підприємств ТКЕ суттєво збільшилась заборгованість за природний газ, затверджений порядок лише поглиблює їх і так вкрай важкий фінансовий стан та надає однобічні преференції НАК „Нафтогаз України".

Методика розрахунку нормативу відрахувань зі спец рахунку підприємств теплопостачання на рахунки НАК „Нафтогаз України'" за Порядком, затвердженим постановою КМУ № 217 у редакції постанови КМУ від 18.12.2015р. № 1086 не дозволяє забезпечувати належну життєдіяльність населених пунктів.

Так, розрахунковий середньо виважений норматив відрахування коштів виручки від продажу теплової енергії та послуг з централізованого теплопостачання, які залишаються на січень - лютий у розпорядженні Концерну становить такий відсоток, що цих коштів недостатньо для виплати заробітної плати та податків, та не достатньо для оплати рахунків за електричну енергію та холодну воду, для виконання інвестиційної програми і підтримки нормальної роботи технологічного обладнання в період проходження опалювального сезону 2015-2016 років.

Даний порядок розподілу коштів не дозволяє оплату за газ, спожитий, зокрема і в 2013 році (за договором від 18.03.2013р. № 13/3782-БО-13). Це передбачено п. 23 (Взп, В відр, В под) постанови № 217 (Постанова НКРЕКП від 25.12.2015р. № 3115).

Для розрахунку коефіцієнта рівня розрахунків за природний газ, який враховується у формулі розрахунку нормативу починаючи з березня 2016р., приймається заборгованість за природний газ, що виникла за період лише з вересня 2015 року.

Таким чином, технічний касовий розрив (тимчасова заборгованість за газ), завідомо включається до розрахунку нормативу. Це приведе до того, що в місяцях опалювального періоду, в яких підприємство теплоенергетики отримують максимальну виручку, вони будуть відраховувати максимальний відсоток за природний газ поточного споживання, при цьому не залишаючи у своєму розпорядженні коштів для забезпечення своєї господарської діяльності, і зокрема розрахунків за рішенням суду по справі 908/2373/15-г, так і для підготовки до нового опалювального сезону.

Тобто, на даний час відповідно до встановленого порядку розподілу всі кошти від основної діяльності теплогенерацій надходять на спеціальні рахунки, де згідно встановлених Комісією нормативів здійснюється їх перерозподіл між постачальником природного газу та поточними рахунками теплогенерацій.

Починаючи з березня 2016р. відповідно до п. 20 Постанови № 217 для розрахунку нормативу перерахування коштів на рахунок постачальника природного газу (Нгпсо) буде враховуватися коефіцієнт рівня розрахунків за природний газ (Кр), що спричинить встановлення цього нормативу (Нгпсо) в розмірі 100%.

Таким чином, відсоток коштів теплопостачальному підприємству складатиме 0%. Водночас, згідно порядку формування тарифів, затверджених постановою КМУ від 01.06.2011р. № 869, економічно обґрунтовані витрати на оплату праці визначаються на підставі державних та галузевих норм витрат ресурсів відповідно до Закону України „Про оплату праці" із забезпеченням гарантій, передбачених законодавством.

За розрахунками Концерну „МТМ" починаючи з січня 2016р. підприємство буде відчувати брак коштів для здійснення заробітної плати. Правовідносини щодо виплати заробітної плати, що складаються між підприємством-роботодавцем та працівником, за своєю правовою природою є такими, які за законом мають пріоритетний характер і не повинні залежати від інших нормативних чинників.

Положеннями статті 97 Кодексу законів про працю України та статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно ст. 24 Закону України „Про оплату праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Стаття 6 Закону України „Про колективні договори і угоди" визначає неприпустимість дій або бездіяльності органів влади, які можуть заборонити виконання колективних угод (витяг з колективного договору концерну наданий у справу).

Згідно ст. 9 Закону України „Про колективні договори і угоди" галузева угода є обов'язковою для суб'єктів, які перебувають в сфері дії сторін, що її підписали.

При цьому підприємства відповідно до закону мають перебувати в сфері дії суб'єкта сторони роботодавців. Галузеві норми, які регулюють нормування та оплату праці, згідно ст. 8 Закону України „Про колективні договори і угоди" встановлюється галузевими угодами та згідно ст. 15 Закону України „Про оплату праці" є обов'язковими для дотримання підприємством. Законодавчі чинники повинні враховувати конституційне право працівників підприємства-платника податків на одержання заробітної плати за фактично відпрацьований ними час за рахунок власних коштів підприємства-роботодавця, які призначені для виплати основної заробітної плати працівникам та не можуть бути джерелом погашення заборгованості з інших зобов'язань такого підприємства.

Таким чином, заявник вказує, що виконання рішення суду може призвести до неможливості виконання Концерном „МТМ" та в цілому роботодавця обов'язків за Галузевою угодою і колективним договором з виплати заробітної плати, які відповідно до закону мають першочерговий характер, невиконання яких може завдати великої матеріальної шкоди та обмежити законні права та інтереси працівників підприємства, а це 2 500 осіб, що є порушенням ст. 43 Конституції України.

Враховуючи викладене, встановлений законодавцем порядок розподілу нормативу коштів унеможливлює виконання одночасно рішення суду по даній справ та здійснювати розрахунки за природний газ, спожитий у 2013 році, а тим більш, ще і нарахованих пені, 3% річних, інфляційних нарахувань, джерело покриття яких відсутнє у структурі тарифу на теплову енергію та послуги з централізованого гарячого водопостачання.

Заявник додатково зазначає, що Концерном „Міські теплові мережі" вживаються заходи для погашення заборгованості за рішенням суду по справі № 908/2373/15-г, а саме на адресу позивача направлений договір реструктуризації заборгованості № 30 та додаткова угода № 3 до діючого договору від 18.03.2013р. № 13/3782-БО-13 про реструктуризацію.

Також, враховуючи дуже складну фінансово - економічну ситуацію на підприємстві, зважаючи, що Концерн „МТМ" має 78,9 млн. грн. заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню Концерном „Міські теплові мережі" за минулі періоди, Запорізька міська рада звернулася до Кабінету Міністрів України та інших профільних міністерств, про участь у вирішенні з питання реструктуризації заборгованості з НАК Нафтогаз України за спожитий природний газ минулих періодів.

За сприянням уряду Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом від 25.11.2015р. № 3222-06/39393-06 повідомило про створення наказом Міненерго вугілля від 04.11.2015р. № 700 робочої групи, на розгляд якої буде подано пропозицію щодо розгляду питання реструктуризації заборгованості Концерну "МТМ" за природний газ, спожитий до 01.01.2014р. (підтверджуючи документи додаються до матеріалів справи).

З пояснень відповідача вбачається, що до кола причин тяжкого економічного стану Концерну "МТМ" відносяться також дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги.

Заборгованість населення перед Концерном "МТМ" виникла по деяких підставах, що не залежать від волі самого Концерну "МТМ", зокрема, що норми діючих на цей час законів (а саме частини 7 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження") захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач. Субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких виплат.

Крім того, Концерн "МТМ" просить суд прийняти до уваги той факт, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, регулюється порядок розподілу коштів отриманих Концерну "МТМ", без згоди на це Концерну "МТМ".

Прострочка платежів Концерну "МТМ" об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв, у зв'язку з введенням в дію порядку примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та не передбачають погашення існуючого боргу і нарахувань на суму боргу перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

При цьому, колегія суддів зауважує, що у разі отримання заборгованості з різниці у тарифах з Державного бюджету України упродовж 2016 року та надходження коштів від споживачів, стягнення коштів органами ДВС України з боржників підприємство зможе повністю розрахуватися з позивачем та погасити заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження обґрунтувань заяви до матеріалів справи заявником надано довідку №1012 від 23.12.15р., довідку про стан дебіторської заборгованості станом на 23.12.2015р., довідку №6625/13 від 23.12.15р. про заборгованість Концерну «МТМ» за спожиті теплоносії станом на 23.12.15р., довідку про дебіторську заборгованість за теплову енергію, зафіксовану судовими рішеннями станом на 01.10.2015р., Розпорядження КМУ від 07.10.2015р. №1064-р «Про деякі питання опалювального сезону 2015/16 року», Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2846 від 26.11.2015р., №2661 від 29.10.2015р., №2536 від 02.10.2015р., Розпорядження КМУ «Про деякі питання діяльності НАК «Нафтогаз України» у 2013 році №618-р від 17.07.2013р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., довідку № 133/27 від 10.01.2016р. щодо отриманих рішень про стягнення заборгованості за теплову енергію з МКП «Основаніє» у періоди 2008-2012р., договір про реструктуризацію заборгованості №30 від 06.01.2016р., наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №700 від 04.11.2015р., лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо утворення робочої групи» спрямований Запорізькій міській раді, рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №484 від 21.12.2012р. «Про організаційні заходи з погашення зональних підприємств перед Концерном «МТМ», Постанову КМУ від 18.06.2014р. №217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним використання для проведення в з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов»язки», якою затверджено розподіл коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов»язки» (т.1 а.с.12-70, 78-108).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що відстрочка виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. по справі №908/2373/15-г буде сприяти захисту інтересів обох сторін та позитивно вплине на господарську діяльність боржника.

Крім того, у судовому засіданні відповідач зазначив, що для погашення заборгованості у строк, встановлений оскаржуваною ухвалою відповідач докладає зусиль та щомісяця здійснює платежі в рахунок погашення заборгованості по справі № 908/2373/15-г, що підтверджується перерахуванням на рахунок НАК "Нафтогаз України" платіжними дорученнями від 14.01.2016р. №230 -982 903,58 грн., від 26.01.2016р. №1167 - 997 786,71 грн., від 23.02.2016р. №3599 - 1 500 000 грн., від 24.02.2016р. №3623 - 480690,30 грн. (т.2, а.с.29-31).

Також відповідач звернув увагу суду на те, що за період з 15.01.2016р. по 25.02.2016р. на рахунок НАК "Нафтогаз України" було перераховано щоденно, відповідно до розподілу коштів по Постанові №217 грошових коштів у сумі 209 123 116,51 грн., що підтверджується Довідкою з облуговуючого банку ПАТ "Ощадбанк" від 26.02.2016р. №26/1-172/749 та Довідкою про розрахунки з НАК "Нафтогаз України" (т.2, а.с.54-55).

Враховуючи викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. у справі №908/2373/15-г є законною та обґрунтованою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апелянта щодо порушенням судом норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження, тому не приймаються до уваги колегією суддів.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м.Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. у справі № 908/2373/15-г - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. у справі № 908/2373/15-г - залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Запорізької області від 14.01.2016р. у справі № 908/2373/15-г повернути господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О. Радіонова

Судді О.А.Марченко

ОСОБА_3

Надруковано: 4 екз. 1 позивачу 1.відповідачу 1 у справу 1.ДАГС