РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/5628/14

За позовом Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Київенерго"

про стягнення 236 241,04 грн боргу та сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Бриль П.О., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Король О.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/5628/14 позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 26 063,73 грн боргу, 13,03 грн 3 % річних та 10,74 грн інфляційних збитків, в решті позову - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.11.2015 касаційну скаргу КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 у справі № 910/5628/14 скасовано повністю, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно з Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/1983 від 01.12.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/5628/14, за результатами якого зазначену справу було передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.12.2015 справу № 910/5628/14 було прийнято до свого провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 27.01.2016.

27.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення по справі.

27.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи було подано письмові пояснення по справі.

У судове засідання 27.01.2016 представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду справи.

У судове засідання 27.01.2016 представник відповідача не з'явився.

У судове засідання 27.01.2016 представник третьої особи з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 27.01.2016 клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 27.01.2016 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 03.12.2015, розгляд справи було відкладено на 10.02.2016.

08.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 10.02.2016 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник третьої особи у судове засідання 10.02.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання 10.02.2016 не з'явився.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з протоколу засідання Постійно діючої міжвідомчої комісії Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.09.07р. № 5, ОСОБА_4 надано дозвіл на відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання нежитлового приміщення загальною площею 1358, 2 кв. м., з яких: 742, 8 кв. м - площа першого поверху, 615, 4 кв. м - площа підвалу, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Києві.

04.04.2013 актом КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" зафіксовано, що на момент обстеження першого поверху нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 секції центрального опалення відсутні, стояки будинкової мережі центрального опалення не заізольовані; в підвальному приміщенні елементи секцій центрального опалення також відсутні, а будинкова мережа центрального опалення частково заізольована, гаряче водопостачання відсутнє, встановлено електробойлер, холодне водопостачання наявне.

16.04.2013 представником СВП "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго" у присутності представника споживача КП "Центр обслуговування споживачів" було складено акт № 1-04/90, в якому зазначено, що при обстеженні приміщення на першому поверсі житлового будинку (магазин "Поляна") виявлено: транзитні стояки загальнобудинкової системи теплопостачання не заізольовано, встановити наявність опалювальних приладів не можливо, стіни частково зашито дерев'яними конструкціями; в підвальному приміщенні проходить трубопровід на систему центрального опалення та гарячого водопостачання, температура транзитних стояків становить 52оС. Теплоізоляція суміжних стін, стель відсутня, транзитний трубопровід не заізольований. В акті також зазначено, що споживачу буде поновлено нарахування за послуги центрального опалення, які було знято 01.10.09 згідно проекту перерахунку теплового навантаження; представнику споживача необхідно внести опалювальну площу ОСОБА_4 1198,5 кв.м в додатки договору на теплопостачання.

Станом на 01.05.2013 включено 1188, 2 кв.м опалювальної площі орендаря в додатки № 6, 7 до Договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.06.07 № 330004, укладеного між СВП "Енергозбут Київенерго" АК "Київенерго" (постачальник) і КП УЖГ Шевченківської районної у м. Києві ради (споживач), за яким від теплових мереж постачальника здійснюється опалення і гаряче водопостачання будинкам споживача, зокрема, до будинку по АДРЕСА_1.

29.05.2013 між КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (далі - позивач, виконавець) та ТОВ "Поляна Україна Груп" (далі - відповідач, споживач) укладено Договір про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення № П-257 (далі - Договір) за умовами якого виконавець зобов'язався своєчасно надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строки та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.2 Договору споживач є орендарем нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1188, 2 кв.м. на підставі договору оренди від 12.02.13 № 12/02-13.

Вказаний договір оренди нежитлових приміщень загальною площею 1 358,20 кв.м, переданих у користування для здійснення господарської діяльності, укладено між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ "Поляна Україна Груп" (орендар) строком до 10.02.2016 (включно), пунктом 7.2.4 вказаного договору орендар зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, комунальні та інші платежі.

За п. 2.1 Договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-14 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а у разі його відсутності або несправності за нормативами (нормами) споживання.

Нарахування за спожиті послуги проводиться згідно табуляграм ПАТ "АК "Київводоканал" і ПАТ "Київенерго" за тарифами, затвердженими розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, чинними у період споживання послуг (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору у разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим.

31.03.2014 позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 234 229, 64 грн основного боргу за комунальні послуги з опалення і холодного водопостачання у період з 27.06.2013 по 28.02.2014, 1 311, 92 грн 3 % річних та 699,48 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства (ч. 1 ст. 16 даного Закону).

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630.

За п. 8 вказаних правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункти 24, 25 Правил).

Відповідно до п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Судом встановлено, що до будинку по АДРЕСА_1 у м. Києві опалення і гаряче водопостачання надається від теплових мереж ПАТ "Київенерго" (додаток № 6 до договору № 330004 від 01.06.2007). Роботи за проектом щодо відключення нежитлового приміщення від системи центрального опалення житлового будинку за цією адресою та встановлення індивідуального опалення проведені не були. Відповідач є орендарем нежитлових приміщень загальною площею 1 350,20 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1; між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення № П-257. Визначення обсягів теплової енергії, поставленої до вказаного будинку здійснюється не за показаннями теплолічильника, а розрахунковим способом з урахуванням теплових навантажень. Протилежного сторонами не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання за Договором виконав належним чином, надав відповідачеві комунальні послуги згідно умов Договору та норм діючого законодавства, а відповідач, в порушення умов Договору та діючого законодавства, не сплатив на користь позивача вартість отриманих послуг.

Зокрема, вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а саме здійсненим позивачем розрахунком у відповідності до діючих тарифів (розпоряджень КМДА № № 2308, 2316 від 07.12.11р., Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.05р. № 630) на підставі первинних документів виробника (табуляграм ПАТ "Київенерго" і ПАТ "АК "Київводоканал", п. 2.2 договору № П-257).

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідачем не доведено в установленому порядку відсутності або іншого розміру заборгованості, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 234 229, 64 грн основного боргу за комунальні послуги з опалення і холодного водопостачання у період з 27.06.2013 по 28.02.2014 за Договором нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач припустився прострочення виконання свого грошового зобов'язання за Договором, позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 699,48 грн інфляційних втрат та 1 311,92 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем було вірно розраховано зазначені суми, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 699,48 грн та 3% річних в розмірі 1 311,92 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 236 241,04 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Згідно з п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (04053, м. Київ, вулиця Обсерваторна, будинок 12А; ідентифікаційний код: 36592399) на користь Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (03190, м. Київ, вулиця Кирпоноса, будинок 10/8; ідентифікаційний код: 31731838) заборгованість в розмірі 234 229 (двісті тридцять чотири тисячі двісті двадцять дев'ять) грн 64 коп., інфляційні втрати в розмірі 699 (шістсот дев'яносто дев'ять) грн 48 коп., 3 % річних в розмірі 1 311 (одна тисяча триста одинадцять) грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг в розмірі 12 756 (дванадцять тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн 93 коп.

Повне рішення складено 02.03.2016.

Суддя О.В. Нечай