ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р.Справа № 9/124/10
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: Л.В. Лавриненко

В.Т. Пироговського

При секретарі І.М.Станковій

Представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 16.12.2015

у справі №9/124/10

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі

до боржника Комунального підприємства «Ольшанський водоканал»

кредитори:

1.Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі;

2.Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Миколаїв;

3.Миколаївський районний центр зайнятості;

4.Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»;

5.Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в особі Миколаївської філії;

6.Відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна компанія «Миколаївобленерго»;

7.Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

Ліквідатор - арбітражний керуючий Шибко О.Л

про банкрутство

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29 червня 2010 року за заявою Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області було порушено провадження у справі про банкрутство комунального підприємства «Ольшанський водоканал» (в подальшому за текстом - КП «Ольшанський водоканал») з урахуванням особливостей, передбачених статтею 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції до набрання чинності Закону від 22.12.2011 р. № 4212-VI (далі - Закон про банкрутство).

02 вересня 2010 року господарським судом постановлено визнати боржника банкрутом та відносно КП «Ольшанський водоканал» відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатора зобов'язано здійснити ліквідацію боржника відповідно до вимог Закону про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.12.2015 р. (суддя Ткаченко О.В.) затверджені звіт та ліквідаційний баланс банкрута; КП «Ольшанський водоканал» вирішено ліквідувати; вимоги кредиторів визнані погашеними; повноваження ліквідатора банкрута та провадження у справі про банкрутство припинені.

Не погоджуючись з цією ухвалою, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») в апеляційній скарзі просить її скасувати, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, оскільки ліквідатором проведена робота з розшуку і виявлення майна банкрута формально у зв'язку із нездійсненням усіх необхідних заходів. Скаржник зазначає, що ліквідатором не була проведена робота щодо пошуку первинної бухгалтерської документації, не було запитано органи статистики щодо фінансової звітності, що вказує на відсутність якісного проведення ліквідаційної процедури.

Учасники провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з'явились, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини нез'явлення суд не повідомили і таким чином не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши дотримання господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних причин.

Відповідно до вимог статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.

Статтею 26 Закону про банкрутство визначено, які види майнових активів банкрута підлягають включенню до ліквідаційної маси.

Як роз'яснено у пунктах 90, 91 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 15 усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Проте цим визначенням обсяг ліквідаційної маси не обмежується, оскільки згідно з частиною першою статті 213 ГК України у процедурах банкрутства використовуються майнові активи, які належать йому на підставі речових та зобов'язальних прав, а також права інтелектуальної власності. Права вимоги за зобов'язаннями та об'єкти права інтелектуальної власності можуть бути предметами цивільного обігу, а тому вони підлягають включенню до складу ліквідаційної маси і реалізації ліквідатором у порядку, встановленому Законом про банкрутство. Також, відповідно до частини другої статті 213 ГК України до складу ліквідаційної маси включаються також майнові активи осіб, які відповідають за зобов'язаннями неплатоспроможного боржника відповідно до закону або установчих документів боржника.

Згідно із частиною 1 статті 32 Закону про банкрутство після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 зазначеного Закону вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута (ч. 2 ст. 32 Закону про банкрутство).

Господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, як це передбачено в п. 6 ст. 40 Закону про банкрутство, у разі затвердження звіту ліквідатора в порядку ст. 32 даного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідаційна процедура відносно КП «Ольшанський водоканал» триває з 02 вересня 2010 року.

Ліквідатором КП «Ольшанський водоканал» поданий звіт та ліквідаційний баланс банкрута, за якими вбачається відсутність будь-яких активів, необхідних для погашення вимог кредиторів із наданням запитів та відповідей уповноважених державних органів та банківських установ.

Виносячи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи та звіт ліквідатора вказують на відсутність у банкрута основних та оборотних засобів для ведення господарської діяльності, погашення грошових зобов'язань, відсутність можливості відновити платоспроможність, оскільки у банкрута відсутнє будь-яке майно, що підтверджується довідками: КП Миколаївське МБТІ від 31.07.2012 р. № 5868 про відсутність реєстрації за банкрутом нерухомого майна (що також підтверджено рішенням державного реєстратора № 5747220 від 10.09.2013 р.); Нечаянського ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області № 1745 від 17.08.2010 р. та УДАІ УМВС України в Миколаївській області № 9/1800 про відсутність реєстрації за банкрутом транспортних засобів; інспекції Держтехнагляду Миколаївської облдержадміністрації від 19.11.2012 р. про відсутність реєстрації за банкрутом сільськогосподарської техніки; Головного управління Держземагентства у Миколаївській області № 1632/1800-13 від 08.05.2013 р. та відділу Держкомзему у Миколаївській районі від 12.10.2010 р. за № 02-16-4-1344 про відсутність реєстрації за банкрутом земельних ділянок; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті № 2535-4/06.2.2/45-13 від 23.05.13 про те, що у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України записи щодо суден, власником або судновласником яких є КП «Ольшанський водоканал» відсутні; Державної авіаційної служби України № 20.19-9810 від 21.08.2013 р. про те, що в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за КП «Ольшанський водоканал» повітряних суден не зареєстровано.

Окрім цього, судом досліджені: витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 34755216 від 31.01.2012 р. про реєстрацію арешту нерухомого майна на підставі постанов ВДВС Миколаївського районного управління юстиції від 16.02.2009р., від 17.02.2009 р. та від 06.09.2010 р., звернення стягнення не зареєстровано; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 34753962 від 31.01.2012 р. в реєстрі зареєстровано публічне обтяження: арешт на підставі постанов ВДВС Миколаївського районного управління юстиції від 17.02.2009 р. та від 06.09.2010 р.; податкова застава активів платника податків, згідно актів ДПІ у Миколаївському районі про опис активів від 07.09.2010 р. № 30-8977/10/24-02 та від 12.05.2011 р. № 50/10/24-036, звернення стягнення не зареєстровано; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 12.09.2013 р., за яким КП «Ольшанський водоканал» не є засновником інших юридичних осіб.

Господарським судом враховані дані Міністерства доходів і зборів України 4340/Д/99-99-18-06-05-14 від 11.09.2013 р. про те, що банкрут не перебуває на обліку в митницях Міністерства доходів і зборів України як суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності. Також на підставі інформації ДПС у Миколаївській області № 1198/10/18-306 від 19.07.2012 р. встановлені розрахункові рахунки банкрута у банківських установах: № 1 у філії Миколаївське відділення ВАТ Ощадбанк, м. Миколаїв, № 102 у Миколаївській філії ВАТ «Кредобанк», № 7700 у ПАТ «УкрСиббанк», № 2503 та № 2503 у ВАТ «Ощадбанк». За інформацією Державного казначейства у Миколаївському районі № 487/02-04 від 06.04.2011 р. та банківських установ, рахунки закриті, окрім рахунку № 7700 у ПАТ «УкрСиббанк» та № 777 у ВАТ «Кредобанк», кошти відсутні.

Судом першої інстанції враховані відповіді Ольшанської селищної ради (лист від 10.06.2014 р. № 127/04.03) та Трудового архіву Миколаївського району Миколаївської районної ради (лист від 11.06.2014 р. № 292/01-29) про те, що документи в селищній раді відсутні, документи з особового складу та фінансова звітність на зберігання до архіву не надходили. Державний архів Миколаївської області листом від 16.06.2014 р. № 607/01.1-10/460 також повідомив, що бухгалтерські документи та фінансові звіти КП «Ольшанський водоканал» на зберігання до архіву не надходили. При цьому, судом зазначено, що з метою з'ясування місця знаходження бухгалтерських документів, фінансової звітності та печатки підприємства-банкрута ліквідатор звертався листами від 23.04.2014 до бувших директора та бухгалтера КП «Ольшанський водоканал», а також до Миколаївського РВ УМВС України у Миколаївській області із заявою щодо перешкоджання посадовими особами банкрута процедурі ліквідації банкрута шляхом ненадання печаток та бухгалтерської документації. Однак постановою Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області від 29.07.2014 р. кримінальне провадження № 0000670, порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, закрите у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає висновки суду першої інстанції щодо затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі передчасними.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав підчас розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визначених ліквідатором вимог кредиторів з наслідками його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з приписів статті 25 Закону про банкрутство, обов'язком ліквідатора є належне виконанням ним усіх повноважень в ході ліквідаційної процедури, зокрема, встановлення майна та майнових прав (обтяжень) боржника.

Водночас, в ліквідаційній процедурі ліквідатор не повинен обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб. Тобто, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна, ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

Отримані ліквідатором відомості про майно, яке підлягає включенню до ліквідаційної маси, не є повними.

Матеріали справи не містять доказів отримання інформації щодо наявності зареєстрованих за банкрутом цінних паперів, оскільки Національною комісію з цінних паперів та фондового ринку ліквідатору було відмовлено у наданні таких даних. Також відсутні докази одержання відомостей щодо наявності у банкрута прав інтелектуальної власності, так як філією «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг», а також державною службою інтелектуальної власності України ліквідатору також було відмовлено у наданні такої інформації.

До того ж, у постанові Вищого господарського суду України від 18.11.2011 р. по даній справі суду було зазначено про необхідність з'ясування долі придбаного за рахунок кредиту банку обладнання, яке перелічене в акті закупівлі обладнання від 27.04.2007 року на загальну суму 149 900 грн. та невиконання цього ліквідатором визнане як невжиття належних дій по розшуку майна банкрута.

Згідно із постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.04.2012 р. встановлено, що КП «Ольшанський водоканал» дійсно отримало кредит, мало договірні правовідносини щодо поставки обладнання на КНС на суму кредиту, але внаслідок дій постачальника щодо збільшення вартості товару та необхідності проведення доплати, відмовилося від придбання та йому було повернуто кошти.

Водночас, зазначені обставини встановлені на підставі пояснень колишнього керівництва КП «Ольшанський водоканал», у постанові не міститься посилання на первинні документи, що підтверджують не придбання обладнання та подальше повернення коштів, тобто доля обладнання на КНС та кредитних коштів ліквідатором не встановлена, що можливо було б зробити за наявності первинної документації та фінансової звітності, яка ліквідатором не досліджувалась.

При цьому, в звіті ліквідатора зазначено саме про невиявлення дебіторської заборгованості, але виникає питання яким чином це вдалося встановити ліквідатору без з'ясування фінансово-господарської документації.

Згідно із визначеннями, що містяться у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Отже, фінансова звітність є основним джерелом інформації про напрямки, результати та перспективи діяльності підприємства, є завершальним етапом ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 19 Господарського кодексу України усі суб'єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов'язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

За приписами пункту 2 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 р. № 419, фінансова звітність подається органам, до сфери управління яких належать підприємства, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, а також згідно із законодавством - іншим органам та користувачам, зокрема, органам державної статистики.

Ліквідатором були направлені запити до Ольшанської селищної ради, Трудового архіву Миколаївського району, Державного архіву Миколаївської області, однак відповідна документація на зберігання не здавалася. Також ліквідатором запитувалися відомості про знаходження фінансової документації від колишнього керівництва банкрута. Натомість, ліквідатором не здійснено запиту необхідної інформації у органів статистики.

Колегія суддів вважає, що недослідження документації щодо фінансово-господарської діяльності банкрута, невстановлення дебіторської заборгованості, що мала бути включена до його ліквідаційної маси, свідчить про нездійснення усіх можливих дій з виявлення майнових активів КП «Ольшанський водоканал» та передчасність припинення провадження у справі.

Згідно із ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал, зокрема, про припинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Миколаївської області підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 101-106 Господарського процесуального кодексу

України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 16.12.2015 р. у справі № 9/124/10 - скасувати.

Відмінити державну реєстрацію припинення комунального підприємства «Ольшанський водоканал» (Миколаївська область, смт Ольшанське, вул. Леніна, 14, ідентифікаційний код 33180362), проведену у відповідності до ухвали господарського суду Миколаївської області від 16.12.2015 р. по справі № 9/124/10.

Справу повернути господарському суду Миколаївської області для розгляду.

Копію постанови направити Реєстраційній службі Миколаївського районного управління юстиції (54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 142).

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський