ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" лютого 2016 р.Справа № 924/1983/15

за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення 12220,42 грн. заборгованості

Суддя Смаровоз М.В.

Представники сторін:

позивача: Стороженко Ю.В. - за довіреністю від 04.01.2015р.;

відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні 25.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 12220,42 грн. заборгованості за надані послуги з теплопостачання (за період з 01.01.2014р. по 31.11.2015р.).

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач відзначив, зокрема, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Як стверджує позивач, МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" надає фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 послуги по централізованому опаленню у вказаній квартирі. Також, як зазначив позивач, встановлено, що відповідач переобладнав належну йому квартиру у приміщення для здійснення промислової діяльності - обладнав офіс. Так, інспекторами Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області складено акт обстеження про те, що в квартирі АДРЕСА_1 здійснюється підприємницька діяльність. Крім того, з 17.08.2015р. по 28.09.2015р. Держфінінспекцією у Хмельницькій області проводилась ревізія використання коштів, передбачених Мінрегіонбудом на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці в тарифах на теплову енергію. В акті № 22-05-08/45 від 16.10.2015р., складеному за результатами ревізії, вказано, що у квартирі АДРЕСА_1 здійснюється підприємницька діяльність, влаштовано офіс. Позивач звертає увагу на те, що нарахування споживачу здійснюються за тарифом для населення, тобто не у відповідності до встановлених тарифів, що призвело до завищення розміру обсягу заборгованості з різниці в тарифах. Відповідно до п. 4.4 Положення про порядок надання дозволу на тимчасове та постійне використання приватних, орендованих квартир та окремих кімнат в них для потреб непромислового характеру в житлових будинках міста, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 277 від 27.03.2003р., після відкриття об'єкту замовник зобов'язаний переоформити оплату за комунальні послуги по другій групі споживачів. Позивач зазначив, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 1053 від 13.10.2011р. „Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та підігріву води та внесення змін в рішення виконавчого комітету міської ради" тариф на послуги з централізованого опалення для другої групи споживачів встановлений у розмірі 25,49 грн. за 1 м кв. загальної площі в місяць в опалювальний сезон. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.01.2014р. № 29 було встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для другої групи споживачів - 24,05 грн. за 1 м кв. загальної площі в опалювальний період. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.04.2014р. № 218 встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для другої групи споживачів - 29,08 грн. за 1 м кв. загальної площі в опалювальний період. Як зазначив позивач, відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортуванні, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення)" тарифи для споживачів (крім населення) змінювались. З посиланням на ч. 6 ст. 19 Закону України „Про теплопостачання" вказується, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р. у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

24.02.2016р. відповідачем подано відзив на позов, в якому проти позову заперечує, відзначивши, зокрема, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту використання квартири АДРЕСА_1 для підприємницької діяльності. Як зазначив відповідач, розрахунок заборгованості від 17.12.2015р. за спожиту теплову енергію також є необґрунтованим. Квартира АДРЕСА_1 ніколи не використовувалася для здійснення підприємницької діяльності, не була виведена з житлового фонду, назва, вивіски, режим роботи, які б підтверджували ведення підприємницької діяльності, відсутні, сусіди ведення підприємницької діяльності не підтверджують і не скаржаться, що підтверджується додатково актом ревізії ДФІ в Хмельницькій області № 22-05-08/45 від 16.10.2015р. Як вважає відповідач, акт контрольного огляду житлового приміщення від 10.09.2015р., в якому вказується про те, що „на дверях квартири знаходиться самоклеючий рекламний стікер з назвою та адресою підприємства", не може бути доказом підтвердження здійснення підприємницької діяльності, оскільки дозволу на встановлення такого стікеру відповідач нікому не давала. Також, згідно з Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.02.2016р. підприємницьку діяльність відповідача припинено з 15.01.2016р., тому відповідач просить провадження у справі 924/1983/15 про стягнення заборгованості в сумі 12220,42 грн. припинити на підставі ст. 80 ГПК України.

Крім того, відповідач у своїй заяві просить суд розглядати справу в судовому засіданні 25.02.2016р. за її відсутності.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено таке.

10.09.2015р. комісією у складі представника МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" ОСОБА_3, представника Державної фінансової інспекції ОСОБА_4 складено акт контрольного огляду житлового приміщення, в якому вказано, що було проведено візуальне обстеження будинку № АДРЕСА_1, що знаходиться в місті Хмельницькому. Під час даного обстеження приміщення було встановлено, що квартира знаходиться на 3 поверсі житлового будинку. На дверях квартири знаходиться самоклеючий рекламний стікер з назвою та адресою підприємства. Також, у цьому акті зазначено, що зі слів людей, що знаходились у приміщенні, стало відомо, що квартиру вони орендують для здійснення підприємницької діяльності. Власником даної квартири є ОСОБА_1

16.10.2015р. Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області складено та підписано акт № 22-05-08/45 ревізії використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку із невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування в міському комунальному підприємстві „Хмельницьктеплокомуненерго" за період з 01.01.2014р. по 30.06.2015р.

У цьому акті встановлено, що у житловому багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснюється підприємницька діяльність, знаходиться офіс. Вказана квартира зареєстрована на ОСОБА_1 - дані абонентської служби МКП „Хмельницьктеплокомуненерго". Згідно з даних сайту https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch у м. Хмельницькому зареєстровано такий суб'єкт підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець ОСОБА_1, який займається наступними видами діяльності: Код КВЕД 52.62.0 Роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Відповідно до листа-роз'яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015р. № 2450/15/61-15 оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами „для .населення" здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, .призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання.

Також, у цьому акті вказано, що як встановлено комісійними обстеженнями вищевказана квартирне приміщення використовується не для постійного проживання, а для здійснення підприємницької діяльності - розміщення офісних приміщень. З вищевказаних підстав випливає, що фактично послуги з централізованого теплопостачання надаються споживачеві, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не у відповідності до затверджених тарифів, в частині категорії споживача, чим недотримано п. 3 частини другої статті 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", в частині того, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а саме у договорі не вірно визначено категорію споживача. Враховуючи, що вартість послуг з централізованого теплопостачання для населення нижча від фактичних витрат пов'язаних з її наданням, то різниця покривається за рахунок бюджетних коштів, а тому вищевказане призвело до завищення обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання надані населенню МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" у сумі 20070,14 грн. Вказане порушення призвело до завищення розміру обсягу заборгованості з різниці в тарифах на суму 20070,14 грн.

Крім того, відзначено, що вказане порушення допущено посадовими особами теплової інспекції МКП „Хмельницьктеплокомуненерго". Згідно із поясненнями, наданими начальником сервісного центру МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" ОСОБА_5: „Квартира № АДРЕСА_1 знаходиться на 3 поверсі житлового будинку. В квартирі з 1997 року зареєстрована і є власником ОСОБА_1 Технічній паспорт виготовлено як на квартиру, з житлового фонду не виведена. Назва, вивіски, режим роботи, які б підтверджували ведення підприємницької діяльності відсутні. Сусіди ведення підприємницької діяльність не підтверджують і не скаржаться. Тому, у підприємства не було підстав для перезаключення угоди по другій групі споживачів. На вимогу фінансової інспекції власникам квартир було запропоновано укласти договори по категорії „інші споживачі". Оскільки, власник відмовився, то проект договору направлено поштою та повідомлено, що у разі ігнорування, документи будуть направленні в суд для примусового переукладання договору. Надходження субвенції з державного бюджету в бухгалтерському обліку МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" відображено наступним бухгалтерським проведенням: Д-т 311 „Поточні рахунки у національній валюті", ІС-т 48 „Цільове фінансування" в сумі 86605349,43 грн.

Крім того, як вказано у цьому акті, держана субвенція віднесена на доходи МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" (К-т 71 „Інші операційні доходи"). Протягом періоду, за який проведено відшкодування заборгованості з різниці в тарифах, МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" згідно з рішенням Хмельницької міської ради одержано пільги зі сплати земельного податку, зокрема:

- у 2012 році - 343587,27 грн. на покриття різниці в тарифах на житлово-комунальні послуги;

- у 2013 році - 305306,92 грн. (рішення Хмельницької міської ради від 27.02.2013 №72) на покриття різниці в тарифах на житлово-комунальні послуги;

- у 2014 році - 376578,58 грн. (рішення Хмельницької ради від 25.12.2013р. № 82) на покриття різниці в тарифах на житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 23.02.2016р. (ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1) 15.01.2016р. припинено підприємницьку діяльність відповідача.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005р. №2633-IV передбачено, що постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Відповідно до ст. 19 вищевказаного Закону теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Правила користування тепловою енергією, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198 та визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (далі Правила). Пунктом 3 цих Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва (п. 4 Правил).

Відповідно до ч.2 ст. 275 Господарського кодексу України, ст.1, ч.4 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем. Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) (ст. 13 вищевказаного Закону).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Проте, незважаючи на усі вищевикладені норми, між позивачем та відповідачем не було укладено у письмовій формі договору про надання послуг з централізованого опалення.

Також, судом відзначається, що відповідач здійснює оплату послуг з централізованого опалення, які надаються позивачем, за тарифом, затвердженим для населення, що не заперечується сторонами.

Однак, позивач вважає, що відповідач використовує належну останньому квартиру НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності, тому, як вважає позивач, відповідач повинен оплачувати вищевказані послуги за тарифом, затвердженим для другої групи споживачів (інші споживачі (крім населення)). Враховуючи вищевикладене, позивач нарахував відповідачу заборгованість за послуги з централізованого опалення за вказаним тарифом за період з 01.01.2014р. по 31.11.2015р. у сумі 12220,42 грн.

При цьому, будь-яких рахунків на оплату послуг на спірну суму відповідачу не виставлялось та не направлялось.

Судом звертається увага на те, що позивачем не надано в матеріали справи належних та допустимих доказів на підтвердження використання відповідачем належної йому квартири НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності.

Судом відзначається, що акт контрольного огляду житлового приміщення від 10.09.2015р. не може вважатись належним доказом здійснення відповідачем підприємницької діяльності, оскільки він містить лише суб'єктивний висновок представника позивача та Державної фінансової інспекції, який не підтверджений жодними документальними доказами. Також, посилання в акті на те, що на дверях квартири знаходиться самоклеючий рекламний стікер з назвою та адресою підприємства (хоча відповідачем є підприємець) не береться судом до уваги, оскільки в означеному в акті від 10.09.2015р. стікеру не зазначено ні назви, ні адреси суб'єкта господарювання. Крім того, зі змісту акту вбачається, що зі слів людей, що знаходились у приміщенні стало відомо, що квартиру вони орендують для здійснення підприємницької діяльності, власником якої є ОСОБА_1 Однак, не вказано, якою саме підприємницькою діяльністю займається ОСОБА_1 та відсутні письмові докази, які б вказували на використання житлового приміщення для підприємницької діяльності.

Разом з тим, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 23.02.2016р. (ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1) 15.01.2016р. припинено підприємницьку діяльність відповідача.

Також, судом відзначається, що не є беззаперечним доказом надання послуг з централізованого опалення відповідачу не у відповідності до затверджених тарифів в частині категорії споживача акт № 22-05-08/45 від 16.10.2015р., складений Державною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області ревізії використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку із невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування в міському комунальному підприємстві „Хмельницьктеплокомуненерго" за період з 01.01.2014р. по 30.06.2015р., оскільки встановлені Державною фінансовою інспекцією при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України, тобто сам лише акт ревізії не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності та не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами (аналогічна позиція викладена в постановах ВГСУ по справі № 32/184 від 26.03.2013р., № 5011-75/9989-2012 від 26.03.2013р.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність перерахування позивачем відповідачу тарифів на послуги з централізованого опалення для другої групи споживачів. Судом звертається увага також на те, що позивачем не обґрунтовано також і періоду нарахування заборгованості за послуги з централізованого опалення (з 01.01.2014р. по 31.11.2015р.), зважаючи на те, що акт огляду був складений лише 10.09.2015р.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги наведені вище положення законодавства, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню, доводи позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Тому, у позові слід відмовити повністю. При цьому не підлягає задоволенню клопотання відповідача про припинення провадження у справі, оскільки згідно з пунктом 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, у разі коли зміна статусу підприємця відбулася після подання позову та порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 01.03.2016р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 2 прим. : 1 - до справи; 2 - відповідачу (АДРЕСА_1).