ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Справа № 917/2212/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №10-75/3198 від 18.03.2015р.),

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №01/595 від 28.01.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Кременчукводоканал (вх.№5694 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у справі №917/2212/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава, в особі Кременчуцької філії, м. Кременчук, Полтавська область,

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 4291927,01 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у справі №917/2212/15 (суддя Ціленко В.А.) позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії 2285898,06 грн. пені, 1879857,32 грн. інфляційних витрат, 122892,83 грн. 3% річних та 73080,00 грн. судового збору.

Комунальне підприємство Кременчукводоканал звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у справі №917/2212/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ Полтаваобленерго. Судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.01.2016р.

11.01.2016р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№171), в якому ПАТ "Полтаваобленерго", посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. за клопотанням сторін, які не змогли направити своїх представників у судове засідання, розгляд справи відкладено на 09.02.2016р.

У судовому засіданні 09.02.2016р. представники сторін звернулися з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання сторонами письмових пояснень з питань, що виникли в ході судового розгляду. Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2016р. розгляд справи відкладено на 25.02.2016р. Запропоновано позивачу надати апеляційному господарському суду оригінал для огляду, належним чином засвідчену копію для долучення до матеріалів справи позовної заяви у справі №917/2660/14, письмові пояснення щодо свого ставлення до клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, уточнений розрахунок суми позову; відповідачу - надати апеляційному господарському суду контррозрахунок суми позову.

19.02.2016р. позивач надав суду письмові пояснення з додатками (вх.№1970) у яких зазначає, що заявлена ним до стягнення сума є санкціями, нарахованими за період виникнення основного боргу з листопада 2014 року по липень 2015 року, а також стверджує про відсутність правових підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідач у наданих суду поясненнях (вх.№2088 від 23.02.2016р.) зазначає, що КП "Кременчукводоканал" повністю не визнає суми стягнутих грошових коштів не з підстав неправильності проведення розрахунку пені, відсотків річних та інфляційних втрат, а з тих підстав, що в діях відповідача щодо несвоєчасного виконання договірних зобовязань відсутня вина, умисел або необережність. У звязку з цим відповідач наполягає на задоволенні вимог апеляційної скарги.

Присутні в судовому засіданні 25.02.2016р. представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються договором постачання електроенергії № 0334 від 02.09.2011 (із додатками, що є невідємною частиною вказаного договору), Законом України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року.

Порядок розрахунків визначено додатком №2 до договору № 0334 від 02.09.2011 (а.с.14), згідно з яким КП "Кременчукводоканал" (споживач) сплачує ПАТ "Полтаваобленерго" (постачальнику) кошти за отриману електричну енергію в обсязі 20% від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до 26 числа місяця, що передує розрахунковому; остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 4.2.1. договору № 0334 від 02.09.2011 року передбачено, що за несвоєчасне внесення платежів споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, враховуючи день фактичної сплати.

На виконання умов укладеного між сторонами договору № 0334 від 02.09.2011 позивач у період з квітня 2014 року по серпень 2015 року поставив відповідачеві електричної енергії на загальну суму 24496305,19 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості, реєстром рахунків та платежів, актом звірки взаємних розрахунків № АЗ 0334 від 02.09.2015 року, відомостями про фактичні показники розрахункових приладів обліку електричної енергії, рахунками, актами підтвердження обсягів спожитої відповідачем електричної енергії.

Зазначені обставини встановлено місцевим господарським судом та зроблено обґрунтований висновок про те, що відповідач сплачував за електричну енергію з порушенням строків та порядку оплати, визначених додатком № 2 до договору № 0334 від 02.09.2011 року внаслідок чого утворилася заборгованість за період з листопада 2014 року по липень 2015 року включно, отже, позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 546, 3 ст. 549, ст.625 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та вищенаведених приписів п. 4.2.1. договору № 0334 від 02.09.2011 нараховано до стягнення з відповідача 2285898,06 грн. пені, 1879857,32 грн. інфляційних витрат, 122892,83 грн. 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, несвоєчасність виконання КП "Кременчукводоканал" зобовязань перед ПАТ "Полтаваобленерго" за договором №0334 від 02.09.2011 має систематичний характер, у звязку з чим ПАТ "Полтаваобленерго" неодноразово подавалися до суду позови про стягнення з КП "Кременчукводоканал" сум заборгованості за різні періоди. Зокрема, у справі №917/2660/14 (копії судових актів у якій долучено до матеріалів даної справи, а.с.107 117) предметом позову було стягнення пені, відсотків річних та інфляційних, нарахованих на суму заборгованості, що виникла за період з лютого 2014 року по жовтень 2014 року включно. Зазначене також підтверджується письмовими поясненнями та розрахунками, наданими позивачем на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2016р., відповідно до яких за несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобовязань у жовтні 2014 року рахунки на сплату санкцій виставлялися у листопаді 2014 року, відповідно, за невиконання основного зобовязання за листопад рахунки на сплату санкцій були виставлені у грудні 2014 року.

Таким чином, у даній справі № 917/2212/15 ПАТ "Полтаваобленерго" предявлено позов про стягнення нарахувань на суму основного боргу з листопада 2014 року по липень 2015 року - тобто за період, наступний за тим, який був предметом розгляду у справі №917/2660/14.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми позову, колегія суддів дійшла висновку, що він є арифметично і методологічно правильним, узгоджується з нормами укладеного між сторонами договору та чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в суді першої та апеляційної інстанції визнано факт порушення КП "Кременчукводоканал" своїх договірних зобовязань щодо строків оплати за отриману електроенергію, а також не надано заперечень та контррозрахунків стосовно розміру позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що відповідно до Постанови КМУ від 29.01.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кременчуцької міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Комунальним підприємством "Кременчукводоканал", Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго", Державним підприємством "Енергоринок", Публічним акціонерним товариством "Центренерго" було укладено договори про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014 р. за №30Е/241 та від 18.11.2014 р. за №30Е/260.

Разом з тим, відповідачем не мотивовано, яким чином умови вищевказаних договорів вплинули на порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, встановлені договором №0334 від 02.09.2011, за спірний період (з листопада 2014 року по липень 2015 року). Натомість в апеляційному провадженні представниками як позивача, так і відповідача підтверджено, що саме за цей період жодних договорів про взаєморозрахунки (взаємозалік) між сторонами не укладалося.

В апеляційній скарзі КП "Кременчукводоканал" зазначає, що посилання на судові рішення у справі №917/2660/14 (в яких суд, у свою чергу, посилається на договори про організацію взаєморозрахунків від 24.09.2014 р. за №30Е/241 та від 18.11.2014 р. за №30Е/260) наведено ним в якості прикладу того, що держава, яка надає можливість проводити взаємозаліки за договорами про організацію взаєморозрахунків, підтверджує свою вину за виникнення боргів у КП "Кременчукводоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго".

Однак вказані твердження відповідача колегія суддів не вважає обставиною, що звільняла б його від відповідальності за невиконання зобовязань за договором №0334 від 02.09.2011, оскільки відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, на яку обґрунтовано посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на положення ст.614 ЦК України, згідно з якою особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, як вбачається зі змісту договору №0334 від 02.09.2011 (п.4.2.1 договору), встановлені ним заходи відповідальності споживача за порушення строків оплати (зокрема, нарахування пені) мають безумовний характер. Окрім того, суми відсотків річних та інфляційних (проти стягнення яких відповідач також заперечує) за своєю правовою природою не відносяться до неустойки як заходу відповідальності, що застосовується до боржника за порушення зобовязання, отже, на них не поширюються приписи ст.614 ЦК України.

Апелянт також посилається на ч.3 ст.551 ЦК України та зазначає, що місцевий господарський суд мав застосувати приписи вказаної норми та зменшити розмір неустойки в порядку п.3 ст.83 ГПК України як це було зроблено судом при розгляді справ №917/289/14 та №917/906/13.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає, що за змістом вищевказаних законодавчих норм, зменшення розміру неустойки є правом, а не обовязком суду.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, приймаючи рішення у справі суд має право за власною ініціативою зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", Вищим господарським судом України розяснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, згідно з вищенаведеними приписами чинного законодавства, місцевим господарським судом при зменшенні розміру неустойки (зокрема, пені) має бути враховано майнові та інші інтереси обох сторін, а також взято до уваги інші обставини зокрема, винятковість даного випадку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, порушення ним зобовязань за договором №0334 від 02.09.2011 за спірний період не було винятком, враховуючи, що аналогічні порушення допускалися і в інші періоди, отже вони мають систематичний характер.

Відповідач посилається на скрутний матеріальний стан КП "Кременчукводоканал", збитковість його діяльності через невідповідність чинних тарифів на водопостачання та водовідведення фактичним витратам, наявність значної дебіторської заборгованості споживачів послуг водопостачання, що надаються даним підприємством 28,8 млн. грн. (що перевищує загальну кредиторську заборгованість КП "Кременчукводоканал", яка складає 23,7 млн. грн.), тощо.

Однак, виходячи із необхідності врахування майнових та інших інтересів обох сторін, колегія суддів зазначає, що, як підтверджується наданими позивачем доказами, фінансове становище ПАТ "Полтаваобленерго" (яке є виробником та постачальником не лише електричної, а й теплової енергії) є не менш скрутним. Зокрема, згідно з довідкою Кременчуцької філії ПАТ "Полтаваобленерго" від 16.02.2016р., станом на 01.02.2016р. дебіторська заборгованість за теплову енергію населення м.Кременчук становить понад 76 млн. грн.

За таких обставин зменшення розміру неустойки, на думку колегії суддів, свідчило б про безпідставне надання переваги інтересам відповідача перед інтересами позивача та призвело б до порушення законних прав ПАТ "Полтаваобленерго" як кредитора у спірному грошовому зобовязанні.

Окрім того, зазначаючи в апеляційній скарзі про наявність заборгованості ПАТ "Полтаваобленерго" перед КП "Кременчукводоканал" (8,4 млн. грн. основного боргу та 2,1 млн. грн. пені), відповідач водночас не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів звернення до позивача із пропозицією здійснити взаємозалік або вжиття будь-яких інших заходів для зменшення заборгованості перед позивачем.

Стосовно посилань відповідача на те, що заборгованість утворилася з вини держави, якою встановлено економічно необґрунтовані тарифи на водопостачання і водовідведення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04) відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Отже, виходячи зі змісту вказаних рішень Європейського суду, колегія суддів зазначає, що посилання на державну тарифну політику також не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання взятих ним на себе зобовязань за договором №0334 від 02.09.2011 враховуючи також положення ст.627 ЦК України щодо свободи договору та ст.42 ГК України про здійснення підприємницької діяльності суб'єктами господарювання (підприємцями) на власний ризик.

Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, апелянтом не наведено. За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 24.11.2015р. у справі №917/2212/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.03.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.