РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2016Справа №910/30247/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Авіасервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконструкція"

про повернення суми попередньої оплати 140 000,00 дол. США

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Нікіташ С.П. - за довіреністю № 78АА9558997 від 12.11.2015;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Авіасервіс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконструкція" про повернення суми попередньої оплати 140 000,00 дол. США

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо передачі у власність відповідачу повітряних суден, згідно умов Контракту №29/04-01МІ від 29.04.2013 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов: 1) Визнавши такою, що не може бути виконана арбітражну угоду, визначену в розділі 11 контракту № 29/04-01МІ від 29.04.2013р.; 2) Стягнувши з ТОВ «Укрконструкція» на користь ТОВ «Авіакомпанія «Авіасервіс» 140 000,00 дол. США попередньої оплати за контрактом № 29/04-01МІ від 29 квітня 2013 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 16.12.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.12.2015 року розгляд справи відкладено на 19.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року розгляд справи відкладено на 03.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року розгляд справи відкладено на 17.02.2016 року

17.02.2016 року представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 02.12.2015 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 17.02.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 17.02.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Авіасервіс" (далі по тексту - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконструкція" (далі по тексту - продавець, відповідач) укладено Контракт №29/04-01МІ (далі по тексту - Контракт), за умовами якого (п. 1.1. Контракту) продавець в порядку та на умовах , передбачених цим договором, передає покупцеві у власність на території України, 99057, м. Севастополь, вул. Льотчиків, 2 (Державне підприємство «Севастопольське авіаційне підприємство») відповідно до додатку № 1 цього договору , повітряні судна - вертольоти МІ-8Т, заводський номер 98203675, рік випуску 1982, що належить продавцеві на праві власності, з повним комплектом необхідної технічної (судновий понумерованої) документації, а покупець оплачує продавцеві вартість повітряних суден і приймає повітряні судна у власність.

Згідно п. 1.2. Контракту, продавець підтверджує, що він має усі права, необхідні для здійснення продажу та передачі покупцеві права власності на повітряні судна. Продавець за даною угодою підтверджує, що обтяження повітряних суден правами третіх осіб немає, судна не заарештовані, не знаходяться в запоруці і на момент укладення цього договору і передачі повітряних суден покупцеві, є власністю продавця.

Відповідно до п. 1.3. Контракту, вертольоти використовуватимуться виключно в цивільних цілях.

Згідно п. 3.1. Контракту, вертольоти поставляються покупцеві на умовах FCA (франко-перевізник) Україна, 99057, м. Севастополь, вул. Льотчиків, 2 (Державне підприємство «Севастопольське авіаційне підприємство) в редакції «ІНКОТЕРМС-2010». Вантажоотримувачем є ТОВ «Авіакомпанія «Авіасервіс».

Пунктом 3.8. Контракту визначено, що відправку вертольотів, що поставляються по даному контракту, здійснює продавець.

Відповідно до п. 4.4. Контракту, загальна вартість контракту складає 140 000 дол. США.

Згідно з п. 5.2. Контракту, одночасно з відвантажувальними документами сторони підписують акт прийому-передачі вертольотів.

Відповідно до п. 5.3. Контракту, вертольоти вважаються переданими покупцеві за даною угодою з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі повітряних суден - вертольотів.

Згідно з п. 6.1. Контракту, у рамках цього контракту оплата продавцеві здійснюватиметься ' прямим банківським переказом таким чином: 140 ООО дол. США - після набуття контракту чинності і надання покупцеві комерційного рахунку (інвойс) постачальника (2 оригінали), виставлений в дол. США. Акт прийому-передачі підписується впродовж 45 днів після зробленої покупцем оплати.

Відповідно до п. 6.4 Контракту, момент належного виконання зобов'язань покупцем по сплаті вартості повітряних суден - вертольотів є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в сумі і в строк, вказаний в цій статті договору.

Пунктом 12.1 визначено, що контракт набуває чинності з моменту його підписання і виконання покупцем п. 6.1 цього контракту.

24.05.2013 року на виконання умов Контракту позивач здійснив оплату товару в сумі 140 000,00 дол. США, що підтверджується заявами на переказ № 2 (копії містяться в матеріалах спарив).

26.07.2013 року сторони уклали додаткову угоду №1 до Контракту, якою виклали п. 3.2 в наступній редакції: «Датою відвантаження вважається дата передачі вертольотів перевізникові. До початку митного оформлення і підготовки до відвантаження продавець надає покупцеві вертольоти для приймання. Терміни проведення постачання вертольотів - не пізніше за сім місяців, починаючи з дати вступу контракту в силу, за умови своєчасного платежу покупцем, обумовленого в п. 6.1.1.»

11.11.2013 року відповідач надіслав позивачу листа №11-11/01, в якому зазначив про неможливість оформлення право розпорядчих документів на судна у зв'язку з тим, що Міністерство юстиції України тимчасово припинило проведення торгів внутрішніми розпорядженнями служби .

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що контракт набув чинності з моменту його підписання (29.04.2013р.) та строк поставки, визначений додатковою угодою від 26.07.2013 (7 місяців з дати вступу контракту в силу), вертольоти мали бути поставлені до 29.12.2013 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо передачі у власність відповідачу повітряних суден, згідно умов Контракту, в зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати та визнати такою, що не може бути виконана арбітражна угода, визначена в розділі 11 Контракту.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 11.1 Контракту, усі спори, пов'язані з ним, його укладенням або що виникають в процесі виконання умов контракту, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо суперечку неможливо вирішити шляхом переговорів, він підлягає передачі на розгляд і остаточне рішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду м. Стокгольм, Швеція.

Відповідно до п. 11.2 Контракту, сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду і вирішення суперечки застосовуватиметься Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду м. Стокгольм, Швеція, правом, яке регулює контракт, є матеріальне право України.

Однак, суд зазначає, що на території Швеції наявний Арбітражний інститут торгової палати м. Стокгольм, що підтверджується даними, розміщеними на офіційному сайті даної установи (http://sccinstitute.se) який має назву Міжнародний арбітражний суд міста Стокгольм, тобто, іншу, ніж вказано сторонами в договорі.

Таким чином, в розділі 11 Контракту сторони зазначили установу, якої не існує - Міжнародний комерційний арбітражний суд міста Стокгольм.

Частиною третьою статті II Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, ратифікованої Україною 10.10.1960 року, а також частиною восьмою Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до п. 5. Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України N 04- 5/608 від 31.05.2002 р. «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій», господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном.

Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Так, арбітражна угода не може бути виконана, якщо сторони неправильно виклали назву третейського суду або зазначили арбітражну установу, якої не існує.

Суттєвою умовою арбітражної угоди є правильна назва юрисдикційного органу або арбітражної інституції. Арбітражна угода є таким правовим інститутом, який містить у своєму складі як матеріально-правові, так і процесуально-правові елементи.

Зважаючи на вищевикладене, вважаємо, що у суду наявні всі підстави для порушення провадження у справі, оскільки арбітражна угода, викладена в розділі 11 Контракту № 29/04-01МІ, не може бути виконана, оскільки в ній сторони зазначили про передачу ймовірного спору на розгляд неіснуючої установи (аналогічної правової позиція притримується Вищий Господарський Суд України в постанові від 31 березня 2009 р. у справа № 30/224.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позовні вимоги позивача про визнання такою, що не може бути виконана арбітражна угода, визначена в розділі 11 контракту № 29/04-01МІ від 29.04.2013р., нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати (140 000,00 доларів США), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплат

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, перерахував відповідачу суму попередньої оплати в розмірі 140 000,00 доларів США, а відповідач в порушення умов Контракту не передав позивачу у власність повітряні судна, в зв'язку з чим зобов'язаний повернути суму попередньої оплати.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 140 000,00 дол. США попередньої оплати за контрактом №29/04-01МІ від 29 квітня 2013р., нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати такою, що не може бути виконана арбітражна угода, визначена в розділі 11 контракту № 29/04-01МІ від 29.04.2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Авіасервіс" (196191, г. Санкт-Петербург, Проспект Новоизмайловский, номер дома 46, корпус (строение) 2, офис (квартира) «А»; ОГРН 932, ИНН , КПП 781001001) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконструкція" (04209, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОГАТИРСЬКА, будинок 9, офіс 117; ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконструкція" (04209, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОГАТИРСЬКА, будинок 9, офіс 117; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Авіасервіс" (196191, г. Санкт-Петербург, Проспект Новоизмайловский, номер дома 46, корпус (строение) 2, офис (квартира) «А»; ОГРН 932, ИНН , КПП 781001001) 140 000 (сто сорок тисяч) доларів США - попередньої оплати за контрактом №29/04-01МІ від 29 квітня 2013р.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 23.02.2016 року.