ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 914/319/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової А.М., Воліка І.М. (доповідача), Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
на рішеннявід 06.07.2015
господарського суду Дніпропетровської області
та на постанову від 26.10.2015
Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 914/319/15
господарського суду Дніпропетровської області
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
простягнення 1251,28 грн. безпідставно списаних коштів
В судове засідання прибули представники сторін:
позивачаОСОБА_5 (на підставі договору № 17/11/15 від 17.11.2015);
відповідачаТузова В.О. (дов. від 26.01.2016 № 5366-К-Н-О);
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (надалі - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідач) про стягнення 1251,28 грн. безпідставно списаних коштів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015 у справі № 914/319/15 (суддя Юзіков С.Г.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 (колегія суддів: Березкіна О.В. - головуючий, судді - Дармін М.О., Лисенко О.М.), позов задоволено; стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ФОП ОСОБА_4 1251,28 грн. безпідставно списаних коштів та 5711,31 грн. господарських витрат.

Не погоджуючись з постановленими судовими актами судів попередніх інстанцій, відповідач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015 скасувати, і прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами порушено норми процесуального та матеріального права, оскільки невірно застосовано пункти 6.7., 6.8. Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 30.04.2010 № 223, які повинні застосовуватись за умови використання платіжної картки та здійснення платіжного засобу без використання фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя; судами не враховано, що спірні правовідносини регулюються Інструкцією "Про безготівкові розрахунки в Україні в національнй валюті", затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 № 22, за якою було ідентифіковано клієнта, а отже судами невірно встановлені обставини справи, надано невірну юридичну оцінку, що є підставою для скасування оскаржуваних судових актів.

Позивач не скористався правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу відповідача до Вищого господарського суду України не надіслав, що не перешкоджає касаційному перегляду оскаржуваних судових актів.

Після призначення касаційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" до розгляду, до суду надійшло клопотання відповідача (ПАТ КБ "ПриватБанк") про зупинення виконання оскаржуваних рішень на підставі ст. 1211 ГПК України.

Згідно із частиною 1 ст. 1211 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою сторони чи прокурора або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення господарського суду до закінчення його перегляду в порядку касації.

Заява відповідача про зупинення виконання оскарженого рішення залишена судом касаційної інстанції без задоволення, оскільки заявник у поданій заяві не навів обґрунтувань для зупинення виконання оскарженого рішення господарського суду.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши представників сторін та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, 04.10.2007 між ФОП ОСОБА_4 (Клієнт) та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") (Банк), в особі Філії "Західне головне регіональне управління ЗАТ КБ "Приватбанк" у м. Львові укладено Договір банківського рахунку № LV2DOW (надалі - Договір), за умовами якого Банк відкриває Клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки із спеціальним режимом використання) та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України (надалі - НБУ) та умов цього Договору. За договором банківського рахунку банк зобов'язаний приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п. п. 1.1., 1.2. Договору).

На підставі даного Договору ФОП ОСОБА_4 відкрито один поточний рахунок у національній валюті за НОМЕР_3.

За умовами Договору Відповідач взяв на себе наступні зобов'язання, зокрема:

- виконувати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, у строки: у день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу; не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов протягом після закінчення операційного часу (п. 2.1.5. Договору);

- списувати грошові кошти з рахунку (рахунків, у тому числі карткових) клієнта на підставі його розпорядження, або без його розпорядження/на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених цим Договором (у тому числі клієнта з третіми особами) та (або) чинним законодавством (п. 2.1.10. Договору);

- забезпечити збереження коштів клієнта (п. 2.1.15);

Згідно з пунктом 3.2.7. Банк має право доповнювати і коригувати регламент робіт наданих Клієнту Банком спеціальних програмних продуктів (інформація про зміни розміщується на Дошці оголошень в операційному залі Банку).

У анкеті-заяві на випуск корпоративної платіжної картки вказані наступні номери телефонів ФОП ОСОБА_4:- домашній телефон: НОМЕР_1; - робочий телефон: НОМЕР_2.

Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача 1251,28 грн. безпідставно списаних коштів, свої вимоги обґрунтував тим, що Банком в порушення умов Договору банківського рахунку № LV2DOW від 04.10.2007, безпідставно списано кошти з його рахунку НОМЕР_3 в сумі 1 251,28 грн., тому зобов'язаний повернути ці кошти.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунком.

В силу приписів ст. 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 32.1. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (надалі - Закону) банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Згідно з пунктом 37.2 ст. 37 цього Закону у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 22.09.2014 з рахунку НОМЕР_3, відкритому ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору банківського рахунку № LV2DOW від 04.10.2007, списано 58500,00 грн. з призначенням платежу: транспортні послуги за Договором № 14 від 18.08.2014. Даний платіж частково здійснений за рахунок наявних на рахунку коштів (у розмірі 1251,28 грн.), а решту суми платежу (в розмірі 57248,72 грн.) здійснено за рахунок овердрафтового кредиту, передбаченого умовами Додатку № 7 до Договору. При цьому судом встановлено, що даний платіж не було ініційовано позивачем, оскільки після отримання смс-повідомлення про зняття комісії за користування кредитним лімітом, та в ході розмови з оператором, який повідомив про проведення вищевказаного платежу, позивач заявив про факт безпідставного списання коштів з рахунку НОМЕР_3 та звернувся до правоохоронних органів, у зв'язку з тим, що 20.09.2014 позивач вже звертався до Банку з вимогою заблокувати всі рахунки, що пов'язані з його особою, внаслідок виявлення факту безпідставного списання коштів з його іншого рахунку, відкритого у цьому банку.

За умовами Договору банківського рахунку № LV2DOW від 04.10.2007, і зокрема, пункту 1.2., Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. При цьому, в пункті 4.1.2. Договору сторони погодили, що за допомогою засобів мобільного зв'язку клієнт може отримувати виписки спеціального виду про стан його рахунку в Банку за допомогою коротких текстових повідомлень та за умови дотримання положень цього Договору та додатків, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із Додатком № 5 до Договору банківського рахунку, який регламентує отримання інформації про стан рахунків засобами мобільного зв'язку, сторони погодили телефонний номер, з якого приймаються запити та на який здійснюється передача коротких текстових повідомлень, що містять виписку спеціального виду про суму залишку на рахунку, а саме: НОМЕР_1.

Анкета-заява на випуск корпоративної платіжної картки ФОП ОСОБА_4 містить посилання на два телефони: НОМЕР_1 - домашній та НОМЕР_2 - робочий телефон.

Втім спірний платіж не був ініційований з зазначених позивачем номерів телефонів.

Відповідно до пункту 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 22 від 21.01.2004, дистанційне обслуговування - комплекс інформаційних послуг за рахунком клієнта та здійснення операцій за рахунком на підставі дистанційних розпоряджень клієнта; дистанційне розпорядження - розпорядження банку виконати певну операцію, яке передається клієнтом за погодженим каналом доступу, без відвідання клієнтом банку.

Згідно із пунктом 11.1. Інструкції, оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг" тощо.

В силу приписів пунктів 11.3, 11.4 Інструкції, юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку. У договорі обов'язково мають обумовлюватися права, обов'язки та відповідальність сторін, порядок вирішення спорів у разі їх виникнення тощо.

Системи типу "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг" тощо на підставі дистанційних розпоряджень клієнта можуть виконувати функції надання інформаційних послуг згідно з переліком, що зазначений в договорі між банком та клієнтом, здійснення операцій за рахунком клієнта.

Відповідно до пунктів 11.9., 11.10 Інструкції, для здійснення операцій за рахунком клієнта за допомогою системи "телефонний банкінг" (дистанційне обслуговування клієнтів за допомогою телефонних каналів зв'язку) клієнт у договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг зазначає інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку клієнта. Ідентифікація клієнта для доступу до системи "телефонний банкінг" здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені в договорі між банком та клієнтом.

Виходячи з того, що у Договорі банківського рахунку, анкеті-заяві на випуск корпоративної платіжної картки, анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку вказані різних номери телефону, які визначені як засоби зв'язку, при цьому, з урахуванням вищенаведених правових положень, сторонами не погоджено канал доступу до рахунку за допомогою системи "телефонний банкінг", тому місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідач здійснив безпідставний переказ коштів з рахунку позивача за відсутності погодженого каналу доступу.

З огляду на вищевикладене, Вищий господарський суд України із висновками господарських судів попередніх інстанцій погоджується, оскільки вони відповідають чинному законодавству і матеріалам справи.

Виходячи з того, що скаржник в силу ст. 33 ГПК України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень та, оскільки в силу вимог ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Щодо інших доводів касаційної скарги, то вони пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції. Крім цього, всі доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судами висновків.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових актів не вбачається.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк".

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 та рішення господарського Дніпропетровської області від 06.07.2015 у справі № 914/319/15 залишити без змін.

Головуючий, суддя А.М. Демидова

Судді : І.М. Волік

С.Р. Шевчук