РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016Справа №910/32437/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ТЕХНІЧНОЇ БЕЗПЕКИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення"

про стягнення 2 254,53 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Лазаренко Е.О. (довіреність б/н від 12.11.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ТЕХНІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення" про стягнення 2 524,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ТО11-135/10 про технічне обслуговування обладнання системи пожежної сигналізації від 19.09.2011 в частині повної та своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/32437/15, розгляд справи призначено на 21.01.2016.

У судовому засіданні 21.01.2016 представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016 розгляд справи відкладено на 09.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.02.2016 представник позивача надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив суд прийняти її до розгляду та задовольнити.

Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача: 1680,00 грн. - основного боргу; 198,24 грн. - пені; 32,93 грн. - 3% річних; 343,36 грн. - інфляційних збитків.

Відповідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, остання прийнята господарським судом до розгляду, у зв'язку з чим, позовні вимоги розглядаються в її редакції та відповідно має місце нова ціна позову.

В судовому засіданні 09.02.2016 судом було розпочато розгляд справи № 910/32437/15 по суті.

В судовому засіданні 09.02.2016 представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 розгляд справи відкладено на 23.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.02.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Відповідно до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи відповідачу направлено на адресу місцезнаходження, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 23.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ТЕХНІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення" (далі - замовник) укладено договір № ТО11-135/10 про технічне обслуговування обладнання системи пожежної сигналізації (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по технічному обслуговуванню технічних засобів і систем автоматичної пожежної сигналізації (СПС) (далі - послуги), а замовник зобов'язується прийняти послуги та оплатити їх на умовах, в строки та розмірах, які обумовлені цим Договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору, вартість послуг на місяць встановлюється відповідно до домовленості сторін і складає 200 грн., крім того ПДВ - 40,00 грн. Загальна вартість послуг з ПДВ складає 240,00 грн., і перераховується замовником щомісячно на розрахунковий рахунок виконавця згідно даного договору шляхом передоплати не пізніше 30 числа поточного місяця, в якому надаються послуги.

Згідно з п. 3.3 Договору, до закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники акта прийняття наданих послуг, які останній зобов'язаний до 30 числа поточного місяця підписати і повернути один примірник підписаного акта виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник має право не підписувати акт та зобов'язаний в той же строк, у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення.

Договір вступає в силу з 01.10.2011 року і укладається строком на один рік, тобто до 01.10.2012 року. У випадку, якщо жодна з сторін письмово не повідомить іншу про бажання припинити дію договору за один календарний місяць до дати його припинення даний договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах , без обмеження кількості разів продовження дії Договору (п. 4.1 Договору).

На виконання умов договору № ТО11-135/10 про технічне обслуговування обладнання системи пожежної сигналізації, позивач надав послуги на суму 1680,00 грн., що підтверджується актами надання послуг №20626 від 31.12.2014, № 104 від 31.05.2015, № 2054 від 28.02.2015, № 4022 від 31.03.2015, № 6008 від 30.04.2015, № 14119 від 31.08.2015, № 16113 від 30.09.2015.

Проте відповідач свої грошові зобов'язання за договором № ТО11-135/10 про технічне обслуговування обладнання системи пожежної сигналізації, належним чином не виконав, вартість наданих позивачем послуг не оплатив, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 1680,00 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1680,00 грн., а також пеню, 3% річних, інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Договору надано послуги відповідачу на суму 1680,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі надання послуг, що підписані з боку відповідача та скріплені печатками товариства. Надані позивачем послуги прийняті відповідачем без жодних заперечень та зауважень.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна вартість послуг з ПДВ складає 240,00 грн., і перераховується замовником щомісячно на розрахунковий рахунок виконавця згідно даного договору шляхом передоплати не пізніше 30 числа поточного місяця, в якому надаються послуги.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач у строки, визначені п. 3.1 Договору оплату наданих позивачем послуг у повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим, заборгованість за вказаним договором складає 1680,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 1680,00 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 198,24 грн. пені, 32,93 грн. 3% річних, 343,36 грн. інфляційний втрат.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, а тому вимоги про стягнення 32,93 грн. 3% річних та 343,36 грн. інфляційний втрат підлягають задоволенню повністю.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені у розмірі 198,24 грн., то суд зазначає наступне.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.1,3 ст.549 ЦК України).

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте позивачем у розрахунку суми пені не враховані зазначені приписи ГК України.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати передбачена сторонами у пункті 5.1.2 Договору: замовник несе відповідальність за порушення термінів оплати послуг - у вигляді обов'язку по сплаті виконавцю штрафних санкцій у розмірі облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення.

Здійснивши перевірку розрахунку пені,наданого позивачем, в межах періодів визначених позивачем, судом встановлено, що розмір пені є більшим, ніж заявлений позивачем.

Однак, враховуючи те, що позивачем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України не заявлялось клопотань про можливість суду виходити за межі позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню сума пені у розмірі 198,24 грн., що заявлена позивачем до стягнення, а тому дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 2647,06 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Згідно з ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Так, на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката,позивачем надано: Договір № 180815-01/2015 від 18.08.2015 р. про надання правової допомоги, Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору № 180815-01/2015 від 18.08.2015 р. про надання правової допомоги, ордер серії КС № 190711, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, платіжні доручення № 2437 від 04.09.2015 р. на суму 15 000,00 грн., платіжне доручення № 2406 від 27.08.2015 р. на суму 10 000,00 грн., Акт № 03 від 06.01.2016 здавання-приймання робіт (надання послуг) на суму 2647,00 грн.

Відповідно до п. 12 Роз'яснення Вищого арбітражного суду "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 02-5/78 від 04.03.1998 р., вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім державного мита, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Тому суд з врахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За загальним правилом приписів ч.1 ст. 33 ГПК України, докази на підтвердження розумності витрат на оплату послуг адвоката та обґрунтованість їх стягнення, повинна надавати сторона, яка вимагає відшкодування цих витрат.

З огляду на положення ст. 44 ГПК України, співрозмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката ОСОБА_2, ціну позову і складність справи, суд вважає за необхідне обмежити розмір покладених на відповідача витрат на оплату послуг адвоката до 800,00 грн., адже заявлена до стягнення сума адвокатських послуг є явно завищеною.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління по будівництву тунелів і підземних споруд спеціального призначення" (01034, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 9-Г, код 04013382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ТЕХНІЧНОЇ БЕЗПЕКИ" (04114, м. Київ, вул. Макіївська, буд. 8, н/п 127, код 33635083) 1680,00 грн. основного боргу, 32,93 грн. 3% річних, 343,36 грн. інфляційний втрат, 198,24 грн. пені, 1218 грн. витрат зі сплати судового збору та 800,0 грн. витрат на правову допомогу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01.03.2016 р.

Суддя С.О. Турчин