ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2016 р.Справа № 916/4845/15

За позовом: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах:

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення компенсації у розмірі 55 120, 00 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: Малиновський О.Л. - довіреність № 23/12/15/01 від 23.12.2015р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" звернулася до господарського суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з останньої компенсації у розмірі 55 120, 00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем авторських прав Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" шляхом публічного виконання у закладі ФОП ОСОБА_1 (ресторан „Золоте Руно") музичного твору „It's my life" (виконавець - Bon Jovi), твору „You're beautiful" (виконавець - Kenny G), твору „Tonight" (виконавець - Enrique Iglesias) та твору „Russian Roulette" (виконавець - Rihanna), майнові права на використання яких належать позивачу на підставі ліцензійного договору № НЛВ -138/15 від 31.12.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.12.2015 року було порушено провадження у справі №916/4845/15 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 13.01.2016 року.

Ухвалою суду від 13.01.2016р., з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, а також неподання витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено на 01.02.2016р.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на п'ятнадцять днів та, у зв'язку із неподанням витребуваних судом доказів, а також для додаткового дослідження матеріалів справи, розгляд справи було відкладено на 17.02.2016р.

У судовому засіданні 17.02.2016р. представником позивача було надано пояснення до позовної заяви (а.с.112-114), згідно яких останній вказує, що доказом підтвердження наявності майнових прав у позивача є ліцензійний договір № 138/5 від 31.12.2014р., укладений між ТОВ „Умиг Мьюзик" та ТОВ „Національне музичне видавництво", та виписка з каталогу музичних творів.

Одночасно, позивач зазначає, що доказом здійснення відповідачем своєї господарської діяльності у ресторані „Золоте руно" є фіскальний чек, виданий відповідачем із зазначенням ідентифікаційного коду фізичної особи та адреси проведення господарської діяльності; акт фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань № 5/05/15 від 28.05.2015р., та відеозапис фіксації використання музичних творів за допомогою технічних засобів від 28.05.2015р.

При цьому позивач вказує, що акт фіксації було підписано лише представником ПО „ОКУАСП" Малиновським О.Л., оскільки адміністратор ресторану відмовився від підпису.

В якості правових підстав стягнення компенсації на рахунки ПО „ОКУАСП" позивач зазначає те, що ПО „ОКУАСП" є організацією колективного управління, що підтверджується свідоцтвом про облік організації колективного управління та статутом організації та договором про управління майновими правами № АУ003К від 01.01.2014р., п. 8.3 якого передбачає, що ПО „ОКУАСП" має право пред'являти судові позови з метою захисту порушених прав позивача, з додатковою угодою № 2 до вказаного договору.

Ухвалою суду від 17.02.2016р. у зв'язку із нез'явленням в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також для додаткового дослідження матеріалів справи, розгляд справи було відкладено на 23.02.2016р.

У судове засідання 23.02.2016р. з'явився представник позивача, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, шляхом надсилання вищевказаних судових ухвал на адресу, зазначену у спеціальному витязі з ЄДР (а.с.76-77) та на адресу, в якій остання здійснює свою господарського діяльність (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 16, ресторан „Золоте руно"), у судові засідання не з'являвся, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги зазначене та те, що вищевказані ухвали суду були повернуті із відміткою у довідках пошти „"вибула", „немає договору на обслуговування" (а.с.78-81, 96-99, 100-103, 108-111), суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, предметом позову є вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", заявлені в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК", які направлені на стягнення з відповідача суми компенсації у розмірі 55 120,00 грн. за незаконне використання твору „It's my life" (виконавець - Bon Jovi); твору „You're beautiful" (виконавець - Kenny G); твору „Tonight" (виконавець - Enrique Iglesias) та твору „Russian Roulette"(виконавець - Rihanna), майнові права на використання яких належать позивачу - ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК, на підставі ліцензійного договору № НЛВ -138/15 від 31.12.2014р. (а.с.51-60).

Оцінюючи правомірність звернення до суду Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", суд вказує наступне.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України «Про авторське право та суміжні права», організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, функцію звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

При цьому п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» визначено, що така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011 р. (а.с.30).

Водночас, як слідує з матеріалів справи, 01.01.2014р. між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (Видавник) було укладено договір про управління майновими авторськими правами № АУ003К від 01.01.2014р. (а.с.35-39), згідно п. 2.1 якого Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори (твори та субвидані твори при подальшому згадувані разом надалі іменуються, як „об'єкти авторського права"), що належать або протягом дії цього договору будуть належати Видавнику, а саме дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору, надання повноважень на колективне управління правами передбачає укладення Організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату.

Згідно з п.3.1 договору, Видавник зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень статуту.

Як встановлено судом, на виконання умов п.3.1 договору №АУ003К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" надало декларацію № 9 від 30.01.2015р. (а.с.44-50) щодо переданих музичних творів за договором №НЛВ-138/15 від 31.12.2014р., зокрема, код 1722283, назва твору „It's my life", автор музики Richard Sambora /Jon Bon Jovi/Max Martin автор тексту - Richard Sambora /Jon Bon Jovi/Max Martin виконавець - Bon Jovi авторські права на твір 16,67 %; код 1720013, назва твору „Russian Roulette", автор музики Charles Harmon /Shaffer Smith, автор тексту - Charles Harmon /Shaffer Smith, виконавець - Rihanna, авторські права на твір 25%; код 2193847, назва твору „Tonight (I am F kin You)", автор музики Christy, Iglesias, Franks, Luttrell, BRIDGES, автор тексту - Christy, Iglesias, Franks, Luttrell, BRIDGES, виконавець - Enrique Iglesias, авторські права на твір 8,67%; код 1722376, назва твору „You're beautiful" автор музики Ghost Amanda, Skarbek Sasha, Blunt James, автор тексту - Ghost Amanda, Skarbek Sasha, Blunt James, виконавець - Kenny G, авторські права на твір 31,5%.

Приписами п. 5.3 договору сторони погодили, що Видавник передає Організації за цим договором право здійснювати збір винагороди за використання об'єктів авторського права способами, зазначеними у п. 5.1 договору.

У випадку фіксації Організацією факту порушення авторських прав способами, що передбачені у п. 5.1.1 даного договору будь-якою третьою особою та наміру Організації здійснити захист порушених авторських прав у судовому порядку, Видавник не має права самостійно надавати дозвіл таким третім особам. (п.5.6 договору).

Згідно розділу 8 вказаного договору, Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які інші юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим договором. (п.8.1)

Організація має право вживати будь-які законні заходи направлені на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації. (п.8.2)

У випадку виявлень порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови, з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.(п.8.3)

Дії, визначені у п. 8.3 цього договору, Організація здійснює за умов отримання від Видавника письмового погодження та довіреності на здійснення цих дій. Форми такого погодження та довіреності визначені сторонами у додатку № 2 до договору. (п.8.4).

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи наявність у матеріалах справи довіреності від 15.11.2015р. (а.с.71) та погодження від 15.11.2015р. (а.с.73), суд доходить висновку про правомірність звернення Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" до господарського суду для захисту прав Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК".

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» визначено, що, враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Оцінюючи належність позивачу права на захист авторського права, суд вказує наступне.

Згідно ст. 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

У відповідності до ч.2 цієї статті суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Національне музичне видавництво" (Ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (Ліцензіат) було укладено ліцензійний договір № НЛВ -138/15 від 31.12.2014р. (а.с.51-60), згідно п. 2.1 якого Ліцензіар на строк і в межах території України надає Ліцензіату право на використання об'єктів із каталогу Ліцензіара, що означає право Ліцензіата на свій розсуд здійснювати, дозволяти чи забороняти здійснювати відносно означених об'єктів дії, зокрема, щодо публічного виконання творів, у тому числі тих, стосовно яких подано позов.

Повний текст вказаного договору та його нотаріально посвідчену копію було досліджено судом під час судового розгляду 13.01.2016р.

Строк дії Прав на використання відраховується з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. (п.1.21 договору).

Згідно з п. 2.3 вказаного договору, Ліцензіар передає Ліцензіату право на отримання винагороди за здійснення дій, вказаних в п. 2.1 договору.

При цьому п. 2.6 договору сторони погодили, що Ліцензіар передає Ліцензіату право представляти та захищати свої майнові та немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які, за вибором Ліцензіата, юридичні дії, пов'язані з неправомірним використанням об'єктів, права на які передані Ліцензіату у відповідності з умовами діючого договору на підставі діючого на території законодавства.

Відповідно до виписки з каталогу творів від 30.01.2015р. (а.с.61-67) на виконання умов вищевказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Умиг Мьюзик" набуло майнові прав на використання наступних музичних творів:

- код 1722283, назва твору „It's my life", автор музики Richard Sambora /Jon Bon Jovi/Max Martin автор тексту - Richard Sambora /Jon Bon Jovi/Max Martin виконавець - Bon Jovi авторські права на твір 16,67 %;

- код 1720013, назва твору „Russian Roulette", автор музики Charles Harmon /Shaffer Smith, автор тексту - Charles Harmon /Shaffer Smith, виконавець - Rihanna, авторські права на твір 25%;

- код 2193847, назва твору „Tonight (I am F kin You)", автор музики Christy, Iglesias, Franks, Luttrell, BRIDGES, автор тексту - Christy, Iglesias, Franks, Luttrell, BRIDGES, виконавець - Enrique Iglesias, авторські права на твір 8,67%;

- код 1722376, назва твору „You're beautiful" автор музики Ghost Amanda, Skarbek Sasha, Blunt James, автор тексту - Ghost Amanda, Skarbek Sasha, Blunt James, виконавець - Kenny G, авторські права на твір 31,5%.

Відповідно до ст. 440 ЦК України до майнових прав інтелектуальної власності на твір відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Таким чином, проаналізувавши зміст вказаного договору, з огляду на норми ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, суд вважає, що позивачем доведено наявність у нього майнових прав на музичні твори: „It's my life", „You're beautiful", „Tonight", Russian Roulette", у тому числі права на судовий захист від їх порушень.

В силу статті 441 ЦК України використанням твору вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування.

Як встановлено судом, факт використання об'єктів вищевказаних музичних творів відповідачем підтверджується актом фіксації №5/05/13 від 28.05.2015р. (а.с.69), складеним уповноваженим представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами, фіскальним чеком (а.с.70) і відеозаписом публічного виконання (а.с.72), згідно яких було встановлено, що у ресторані „Золоте Руно", яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 16, в якому здійснює господарську діяльність Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, публічно виконувались музичні твори, серед яких твори під назвою „It's my life" у виконанні Bon Jovi, „You're beautiful" у виконанні Kenny G, „Tonight" у виконанні Enrique Iglesias та „Russian Roulette" у виконанні Rihanna.

При цьому, суд вважає, що представник організації колективного управління авторськими та суміжними правами мав право провести відео фіксацію та скласти відповідний акт, з огляду на положення пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 р. № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань».

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вимог вказаної статті факт використання відповідачем вищезазначених музичних творів ним не спростовано, натомість додержання вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні творів відповідачем не доведений.

Згідно п. 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом, натомість використання музичних творів у власній господарській діяльності без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди є чим порушенням авторського права, передбачене нормами п. «а», статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

З врахуванням вищевказаних обставин, суд доходить до висновку, що відповідач, використовуючи при здійсненні власної господарської діяльності музичні твори „It's my life" (виконавець - Bon Jovi); твору „You're beautiful" (виконавець - Kenny G); твору „Tonight" (виконавець - Enrique Iglesias) та твору „Russian Roulette"(виконавець - Rihanna), шляхом їх публічного виконання, не дотримався вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про авторське право і суміжні права», з огляду на що допустив порушення майнових авторських прав позивача - ТОВ „Умиг Мьюзик".

Обґрунтовуючи заявлений розмір компенсації у сумі 55 120,00 грн., позивач зазначає, що ним зафіксовано 4 факти використання творів без належного дозволу, з огляду на що він вважає, що доцільним та можливим є виплата компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожен факт порушення стосовно вищевказаних музичних творів (13 780 грн.*4= 55 120 грн.).

Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, суд враховує наступне.

Пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено право суб'єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Разом з тим, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена, зокрема, в оглядовому листі № 01-06/417/2012 від 04.04.2012 р.

Крім того, при визначенні розміру компенсації, яка за своєю суттю фактично замінює право на відшкодування збитків, суд також бере до уваги відсутність доведених збитків позивача.

Одночасно, суд враховує, що, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу захисту компенсація перетворюється на джерело отримання суб'єктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у сумі 20 670,00 грн.

При цьому суд не приймає до уваги позицію позивача щодо необхідності стягнення мінімального розміру за кожен факт порушення з огляду на наступне.

Як вже було зазначено, згідно зі ст. 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права" при порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, суб'єкти авторського права (і відповідно особи, які представляють їх інтереси) мають право подавати позови про виплату компенсації, а суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

В абзаці 9 ч. 2 ст. 52 вказаного Закону зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пп. «г» п. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Дійсно, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 вищевказаного Закону об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації.

Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

З огляду на викладене, здійснивши системний аналіз наведених норм, суд дійшов висновку, що законом мінімальний розмір компенсації передбачений саме для одного суб'єкта авторського права. Саме внаслідок цього законодавцем надано суду право визначити компенсації з огляду, зокрема, на обсяг порушення, з урахуванням принципів, викладених у статті 3 ЦК України, а не шляхом простого арифметичного множення кількості окремих порушень.

Відповідна позиція щодо права кожного суб'єкта авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат, викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 111-28 ГПК України.

Приймаючи до уваги, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, а також те, що судові витрати складають мінімальний розмір судового збору, вказані витрати у сумі 1 218 грн. покладаються на відповідача, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49,75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65044, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 2-Б, офіс 287, ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (03121, м. Київ, вул. Василенка, 7 А, ) суму компенсації в розмірі 20 670/двадцять тисяч шістсот сімдесят/ грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 /одна тисяча двісті вісімнадцять/ грн. 00 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 лютого 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська