РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016Справа № 910/30299/15

За позовомКомунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради
ДоПриватного акціонерного товариства «Телесистеми України»
Простягнення 134 520,00 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Дудник Н.В. - за довіреністю;

від відповідача: Рощина О.А. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про стягнення 134 520,00 грн.

Ухвалою від 30.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.12.2015 р.

21.12.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання ухвали суду.

Судове засідання 22.12.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 28.12.2015 р. розгляд справи призначено на 19.01.2016 р.

19.01.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, яка судом залишена без розгляду.

Ухвалою від 19.01.2016 р. продовжено строк розгляду справи відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 09.02.2016 р.

09.02.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив.

У судовому засіданні 09.02.2016 р. було оголошено перерву до 16.02.2016 р.

16.02.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли пояснення по справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 16.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2010 року між Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради (надалі - Позивач, Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (надалі - Відповідач, Замовник) було укладено договір № О-01/N SUM SUM/200210 про надання послуг з обслуговування обладнання (надалі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець взяв на себе зобов'язання надавати визначені Договором послуги, а Замовник зобов'язується їх прийняти та оплатити.

Рішенням Сумської міської ради від 29 травня 2013 року № 2383-МР «Про внесення змін та доповнень до рішення Сумської ради від 01.02.2012 року № 1186-МР «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми та пропозиції її розподілу та типового договору оренди нерухомого комунального майна» (із змінами) визначено, що розмір місячної орендної плати для розміщення антен стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку, становить 5 000,00 грн. без ПДВ.

Державною фінансовою інспекцією в Сумській області, на виконання пункту 1.2.4.2 плану контрольно-ревізійною роботи Держфінінспекції в Сумській області на ІІ квартал 2015 року, з 06.04.2015 року по 05.06.2015 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року.

За наслідками ревізії складено акт № 05-08/03 від 12.06.2015 р., згідно якого внаслідок обстеження встановлено, що в порушення частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та частини 2 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», пункту 8 Рішення Сумської міської ради від 01.02.2012 року № 1186-МР із змінами, внесеними Рішенням Сумської міської ради від 29.05.2013 р. № 2383-МР не укладено договори оренди на розміщення антен стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку, не виставлено до оплати та не стягнуто з ПрАТ «Телесистеми України», ТОВ «ТриМоб», ПрАТ «Київстар» відповідної орендної плати за фактичне розміщення на території окремих КНС антен стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку, в загальній сумі 538 080,00 грн. з ПДВ, що відповідно призвело до недоотримання доходів підприємством з загальній сумі 376 656,00 грн. та міським бюджетом (30% орендної плати за комунальне майно) в сумі 161 424,00 грн., що призвело до нанесення матеріальної шкоди (збитків) підприємству та міському бюджету на вказані сумі.

Крім того Актом встановлено, що окрім надання послуг з розміщення, обслуговування телекомунікаційного обладнання по вищенаведеному Договору, Позивачем фактично надано Відповідачу в користування частину комунального майна для розміщення телекомунікаційного обладнання, яка використовувалась останнім для здійснення підприємницької, господарської діяльності, що фактично є орендними відносинами.

22.07.2015 р. Держфінінспекцією в Сумській області направлено Позивачу лист № 18-05-14-14/4330 «Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань» з вимогою стягнути з Відповідача суму недоотриманої орендної плати у розмірі 134 520,00 грн.

У свою чергу, Позивач звернувся до Відповідача з Листом від 22.10.2015 р. № 22/11510 з вимогою оплати вартість проіндексованої орендної плати за розміщення на території КНС телекомунікаційного обладнання згідно з виставленим рахунком від 21.10.2015 р. № 961 на суму 134 520,00 грн.

Відповідач вимогу не виконав, у зв'язку з чим Позивач звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

У відзиві на позовну заяву Відповідач підтвердив, що між ним та Позивачем 20 лютого 2010 року було укладено договір № О-01/N SUM SUM/200210 про надання послуг з обслуговування обладнання.

Про наявність боргу по сплаті за послуги надані відповідно Договору Позивачем не зазначається.

Інших договорі між сторонами у справі не укладалось.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, статей 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно пункту 8.3. Договору, усі зміни, доповнення та додаткові угоди до Договору повинні оформлюватися у письмовій формі та набувають силу з дати їх підписання уповноваженими представника обох сторін, які наділені відповідними повноваженнями.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2, 3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Судом встановлено, що на день вирішення спору сторонами не вносилось будь-яких змін до Договору в частині включення сум за послуги оренди до розміру плати за послуги.

Частинами 4, 5 статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що Позивач звертався з позовом до суду про спонукання відповідача про внесення змін до Договору в частині включення сум за послуги оренди до розміру плати за послуги не подано.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні договору № О-01/N SUM SUM/200210 про надання послуг з обслуговування обладнання та визначенні його умов сторони були вільними.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на Акт ревізії від 12.06.2015 року № 05-08/03, що проведена Державною фінансовою інспекцією в Сумській області, який носить рекомендаційний характер, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Враховуючи те, що на момент вирішення спору сторонами не укладалось будь-яких змін до договору в частині включення сум за послуги оренди до розміру плати за послуги та зважаючи на правову природу договору, за відсутності належного оформлення внесених до них змін щодо ціни договору, у Відповідача не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі, а тому вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.02.2016 р.

Суддя І.О. Домнічева