РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016Справа №910/968/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

До Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району"

Про стягнення 406 380,86 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Кучкова Ю.В, (дов. № 91/2015/11/11-16 від 11.11.2015)

від відповідача: Лєгостаєв І.В. (дов. № 08-Д від 12.01.2016)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 02.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.01.216 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява № 94/11/9017 від 18.01.2016 Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (надалі - позивач) до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району" (надалі - відповідач) про стягнення 406 380,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання у частині внесення плати за надані послуги, відповідно до договору на постачання електричної енергії № 321603 від 02.10.2003 та угоди № 154-15-е про реструктуризацію заборгованості за активну та реактивну електричну енергію за договором № 321603 від 02.10.2003 та, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 406 380,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/968/16, розгляд справи призначено на 17.02.2016.

В судовому засіданні 17.02.2016 оголошено перерву до 02.03.2016.

В судове засідання, призначене на 02.03.2016, з'явились представники сторін та наддали пояснення по суті справи.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2003 між Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» (далі - Позивач) та Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району" (далі - Відповідач), було укладено договір на постачання електричної енергії № 321603 (далі - Договір)'

Відповідно до п. 1 Договору, Позивач продає Відповідачу електричну енергію, а останній зобов'язується оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії.

11.06.2015 між Позивачем та Відповідачем було укладено Угоду № 154-15-е про реструктуризацію заборгованості за активну електричну енергію та актами порушень ПКЕЕ № 30415, 33581, 33582, 35165, 35195 за договором №321603 від 02.10.2003 (далі - Угода).

Пунктом 1 Угоди Відповідач визнає та підтверджує заборгованість по Договору перед Позивачем за активну електричну енергію сумою 471 910,33 грн.

Пунктом 2 Угоди Відповідач визнає та підтверджує заборгованість по Договору перед Позивачем за актами порушень ПКЕЕ на загальну сумою 55 666,42 грн.

Згідно з п.п. 3.4 Угоди Відповідач зобов'язався сплатити Позивачу зазначену у п.п 1, 2 цієї угоди суму заборгованості протягом червня-грудня 2015 року.

Відповідно до п.10 визначено, у разі порушення Відповідачем умов цієї угоди вона втрачає чинність у разі прострочення останнім оплати заборгованості понад десять календарних днів від встановлених в п. 3 та п.4 угоди. При цьому угода щодо розстрочення втрачає чинність та Кредитор набуває права вимоги всієї несплаченої частини боргу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Однак в порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов'язання щодо сплати заборгованості за використану енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 267 160,73 грн. та заборгованість за актами порушень ПКЕЕ у розмірі 55 666, 42 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 72 310,64 грн. пені в розмірі подвійної ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення, відповідно до п. 8 Угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 72 310,64 грн. у відповідності до п. 8 Угоди, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання. Позовна заява містить розрахунок суми пені, при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 6 193,68 грн. та інфляційні втрати в сумі 5 049,39 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 5 049,39 та 3% річних у розмірі 6 193,68 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району" (03040, м. Київ, вулиця Деміївська, будинок 33; ідентифікаційний код 26385316) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 267 160 грн. 73 коп. - борг за активну електричну енергію, 55 666 грн. 42 коп. - борг за актами порушень, 72 310 грн. 64 коп. - пені, 6 193 грн. 68 коп. - 3% річних, 5 049 грн. 39 коп. - інфляційні втрати та 6 095 грн. 71 коп.

3.Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 11.03.2016

Суддя М.О. Лиськов