РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа № 903/1242/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 21.09.2015р. №21/09/2015

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2, с.Пірванче Горохівського району Волинської області

на рішення господарського суду Волинської області

від 27.01.16 р. у справі № 903/1242/15 (суддя Бондарєв С.В.)

за позовом Фермерського господарства "Перлина Нова", с.Стоянів, Радехівського району Львівської області

до Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2, с.Пірванче Горохівського району Волинської області

про стягнення 317 974, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.01.2016р. у справі №903/1242/15 позов Фермерського господарства "Перлина Нова" до Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 про стягнення 317974,00грн. задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 на користь Фермерського господарства "Перлина нова" 317974,00грн. заборгованості та 4769,61грн. судового збору.

Додатковим рішенням господарського суду Волинської області від 28.01.2016р. у справі №903/1242/15 за позовом Фермерського господарства "Перлина Нова" до Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 про стягнення 317974,00грн., стягнуто з Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 на користь Фермерського господарства "Перлина нова" 3000,00грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Волинської області від 27.01.2016р. у справі №903/1242/15, Фермерське господарство "Волиньагроком" ОСОБА_2 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що за фактичними обставинами, викладеними у позовній заяві позивача та з рішення суду першої інстанції вбачається, що 02.01.2013р. за №1 між сторонами було укладено договір про надання фінансової підтримки, за умовами якого, позивач надав відповідачу в період з 28.02.2013р. по 18.02.2015р. кошти в сумі 328300,00грн., а відповідач повернув допомогу в сумі 10326,00грн. (05.07.2013р. 10000,00грн., 27.06.2014р. 200,00грн., 24.12.2014р. 126,00грн. ), а тому заборгованість складає 317974,00грн.. Однак, не оспорюючи факту отримання та часткового повернення коштів, на думку відповідача, судом не з'ясовано правового статусу вказаних коштів;

- на думку позивача та суду кошти в сумі 328300,0грн. є саме коштами на умовах поворотної фінансової допомоги, які були сплачені на умовах договору від 02.01.2013 за №1, однак лише у частині платіжних доручень дотримані необхідні реквізити щодо призначення платежу, у більшості платіжок відсутні посилання на договір (з відповідним номером та датою його укладення), а в частині платіжних доручень є посилання на неіснуючі договори №2 від 02.01.2013р. та №1/01 від 08.01.2014р.. Таким чином отримані кошти, які зазначені у рішенні суду, мають інший правовий режим;

- вказує, що позивач не надав суду бухгалтерські документи та фінансові документи, які підтверджують, що вся сума сплачених коштів рахувалась саме у якості поворотної фінансової допомоги, а не в інший спосіб;

- покликається на те, що за змістом п.5.1 договору №1 від 02.01.2013р. фінансова підтримка (допомога) підлягає поверненню за вимогою сторони. Водночас позивач надаючи фінансову допомогу частинами надіслав вимогу про повернення коштів на загальну суму, а не в кожному випадку окремо.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 01.03.2016р..

Представник позивача у письмовому відзиві від 01.03.2016р. на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 01.03.2016р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення господарського суду Волинської області від 27.01.2016р. у справі №903/1242/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач в судове засідання 01.03.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, ухвалою суду від 18.02.2016р. про прийняття апеляційної скарги до провадження участь учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд, нові докази не витребовувались та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності представника останнього.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2013р. між Селянським (фермерським) господарством "Перлина", в особі голови ОСОБА_3, який діє на підставі статуту (сторона 1) та Фермерським господарством "Волиньагроком", в особі голови ОСОБА_2, який діє на підставі статуту (сторона 2) укладено договір №1 про надання фінансової підтримки (допомоги) (далі - договір), згідно з п.1.1 якого сторона 1 надає стороні 2 фінансову підтримку (допомогу) на повортоній основі, у формі грошових коштів, а сторона 2 зобов'язується використати їх за цільовим призначенням та повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором (а.с.12).

У відповідності до п.2.1 договору, надання стороною 1 фінансової підтримки (допомоги) проводиться з метою підтримки господарської діяльності (ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до положень Статуту) сторони 2.

У п.3.4.2. договору передбачено, що сторона 2 зобов'язана повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі стороні 1 в разі її вимоги протягом 15 робочих днів.

Розділом 4 договору встановлено умови надання допомоги, зокрема:

4.1 фінансова підтримка (допомога) надається частинами в національній валюті України, тобто гривні. Надання фінансової допомоги (розмір грошових внесків) стороною 1 підтверджується платіжною документацією.

4.2 фінансова підтримка (допомога) надається стороні 2 на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

4.3 фінансова підтримка (допомога) надається шляхом внесення грошових коштів до каси сторони 2, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок сторони 2 з особового або іншого рахунку сторони 1.

4.4 фінансова підтримка (допомога) надається до моменту вимоги її повернення стороною 1.

4.5 фінансова підтримка (допомога) використовується для потреб сторони 2 відповідно до статутних цілей його діяльності.

В силу п.п.5.1, 5.2. договору, фінансова підтримка (допомога) підлягає поверненню за вимогою сторони 1; повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів стороні 1 з каси сторони 2 або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок сторони 1 в установі банку.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного повернення стороні 1 коштів фінансової підтримки (допомоги) та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов'язань передбачених цим договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством (п.9.1 договору).

Згідно п.9.2 договору, всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються сторонами.

Договір від 02.01.2013р. №1 про надання фінансової підтримки (допомоги) підписано сторонами та скріплено відтисками їх печаток.

В подальшому відбулася зміна найменування юридичної особи Селянського (фермерського) господарства "Перлина" на Фермерське господарство "Перлина Нова", про що свідчить протокол №28-05-2015 від 28.05.2015р. зборів власників Селянського (фермерського) господарства "Перлина" (а.с.128-129).

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору 02.01.2013р. №1 про надання фінансової підтримки (допомоги), Селянським (фермерським) господарством "Перлина" було надано Фермерськму господарству "Волиньагроком" ОСОБА_2 за період з 28.02.2013р. по 18.02.2015р. поворотну фінансову допомогу на загальну суму 328300,00грн., що стверджується платіжними дорученнями, зокрема:

- №63 від 28.02.2013р. на суму 17420,00грн.,

- №112 від 12.04.2013р. на суму 3900,00грн.,

- №414/1 від 11.07.2013р. на суму 10000,00грн.,

- №152 від 25.07.2013р. на суму 5000,00грн.,

- №172 від 09.08.2013р. на суму 7000,00грн.,

- №193 від 16.08.2013р. на суму 30000,00грн.,

- №220 від 30.08.2013р. на суму 5000,00грн.,

- №490/1 від 12.09.2013р. на суму 650,00грн.,

- №493/1 від 18.09.2013р. на суму 10000,00грн.,

- №270 від 02.10.2013р. на суму 62000,00грн.,

- №515/1 від 03.10.2013р. на суму 33100,00грн.,

- №272 від 11.10.2013р. на суму 10000,00грн.,

- №526/1 від 14.10.2013р. на суму 10000,00грн.,

- №297 від 19.11.2013р. на суму 5000,00грн.,

- №647/1 від 29.11.2013р. на суму 2000,00грн.,

- №25/1 від 22.01.2014р. на суму 10000,00грн.,

- №170/1 від 31.03.2014р. на суму 200,00грн.,

- №181/1 від 04.04.2014р. на суму 3000,00грн.,

- №409/1 від 17.07.2014р. на суму 5000,00грн.,

- №412/1 від 22.07.2014р. на суму 14000,00грн.,

- №513/1 від 29.08.2014р. на суму 200,00грн.,

- №66/1 від 18.02.2015р. на суму 50,00грн.,

- №49 від 16.09.2013р. на суму 10000,00грн.,

- №50 від 16.09.2013р. на суму 5000,00грн.,

- №61 від 24.09.2013р. на суму 3000,00грн.,

- №67 від 02.10.2013р. на суму 61780,00грн.,

- видатковим касовим ордером від 26.08.2013р. на суму 5000,00грн. (а.с.13-35, 59-62).

Однак, надалі відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів за договором від 02.01.2013р. №1 про надання фінансової підтримки (допомоги) виконав лише частково на суму 10326,00грн., про що свідчать платіжні доручення, зокрема:

- №1 від 27.06.2014р. на суму 200,00грн.,

- №150 від 05.07.2013р. на суму 10 000,00грн.,

- №152 від 24.12.2014р. на суму 126,00грн. (а.с.36-38).

28.09.2015р. Фермерське господарство "Перлина Нова" звернулося до Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 з письмовою вимогою від 25.09.2015р., про що свідчить фіскальний чек підприємства поштового звязку про направлення поштового відправлення, опис вкладення у цінний лист та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправленні з відміткою про його отримання 01.10.2015р., в якій просило у строк пятнадцяти робочих днів з дня отримання погасити заборгованість з поворотної фінансової допомоги за договором шляхом сплати грошових коштів у розмірі 327974,00грн. в готівковому або безготівковому порядку (а.с.40-44).

Однак відповіді на вказану вимогу відповідачем не надано, заборгованості не погашено і докази на підтвердження таких дій у матеріалах справи відсутні.

За вказаних обставин, Фермерське господарство "Перлина Нова" звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 про стягнення 317974,00грн. заборгованості за отриману відповідно до платіжних доручень №63 від 28.02.2013р., №112 від 12.04.2013р., №414/1 від 11.07.2013р., №152 від 25.07.2013р., №172 від 09.08.2013р., №193 від 16.08.2013р., №220 від 30.08.2013р., №490/1 від 12.09.2013р., №50 від 16.09.2013р., №493/1 від 18.09.2013р., №61 від 24.09.2013р., №67 від 02.10.2013р., №270 від 02.10.2013р., №515/1 від 03.10.2013р., №272 від 11.10.2013р., №526/1 від 14.10.2013р., №297 від 19.11.2013р., №647/1 від 29.11.2013р., №25/1 від 22.01.2014р., №170/1 від 31.03.2014р., №181/1 від 04.04.2014р., №409/1 від 17.07.2014р., №412/1 від 22.07.2014р., №513/1 від 29.08.2014р., №66/1 від 18.02.2015р. та видаткового касового ордеру від 26.08.2013р. поворотну фінансову допомогу, надану згідно договору про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р. (а.с.3-8).

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню ним отриманої фінансової допомоги, у встановлені договором про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р. строки.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 30.11.2015р. порушено провадження у справі №903/1242/15, прийнято та призначено позовну заяву до розгляду.

Позивачем подано до місцевого господарського суду заяву б/н від 16.12.2015р. (вх.№01-54/12530/15), в якій останній просив долучити до матеріалів справи довідку ФГ "Перлина Нова" від 16.12.2015р., копії листа №3753/11 від 24.11.2015р., платіжних доручень №49 від 16.09.2013р., №50 від 16.09.2013р., №61 від 24.09.2013р., №67 від 02.10.2013р., №91 від 12.11.2015р., свідоцтва №457. Також, подано суду клопотання б/н від 16.12.2015р. (вх.№01-54/12529/15 від 16.12.2015р.), в якому позивач просив суд розподілити в судовому рішенні понесені стороною позивача судові витрати на оплату послуг адвоката ОСОБА_1 у розмірі 17000,00грн. шляхом покладення їх в повному обсязі на відповідача.

Також, позивачем подано до суду першої інстанції заяву б/н (вх.№01-54/311/16 від 13.01.2016р.), в якій просив приєднати до матеріалів справи довідку ФГ "Перлина Нова" від 13.01.2016р. та копії статутів СФГ "Перлина" (нова редакція), затверджений зборами власників СФГ "Перлина" протоколом зборів №3 від 01.09.2010р., зареєстрований 03.09.2010р. за №8000238 та ФГ "Перлина Нова" (нова редакція), затверджений зборами власників ФГ "Перлина Нова" протоколом зборів №28-05-2015 від 28.05.2015р., зареєстрований 10.09.2015р. за №9000238.

Відповідач у письмових поясненнях по справі б/н (вх.№01-54/313/16 від 13.01.2016р.) позов заперечив, вказавши, що факту отримання коштів зазначених у позові відповідач не заперечує, однак як поворотна фінансова допомога згідно договору №1/1 від 02.01.2013р. кошти відповідачем не отримувалися. Повідомив, що всі кошти отримувались поза межами вказаного договору та не були коштами з цільовим призначенням у якості безповоротної фінансової допомоги. Зауважив, що протягом 2013-2015рр. між сторонами існували численні фінансово-господарські відносини. За послуги надані відповідачем позивач розраховувався послугами, продукцією та коштами. По закінченню кожного року всі обороти між господарствами погашались взаємозаліком, що стверджується актом звірки та довідкою позивача, де розмір заборгованості станом на 18.06.2015р. зазначено 92 121,60грн.. Також, долучив до матеріалів справи копії платіжного доручення №150 від 05.07.2013р. на суму 10 000,00грн., листа від 18.06.2015р., акту звірки за 01.01.2013р.-01.06.2015р., податкових накладних №3/2 від 25.02.2013р., №0000040/2 від 11.10.2013р., №0000055/2 від 20.12.2013р., видаткової накладної №3 від 25.02.2013р., актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №52 від 10.12.2013р., №40 від 11.10.2013р., платіжних доручень №150 від 05.07.2013р., №127 від 24.07.2013р., акту надання послуг №15 від 10.04.2014р., податкової накладної №0000015/2 від 10.04.2014р., витягу з ЄДР станом на 03.12.2015р. та статуту Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 (нова редакція), затверджений засновником Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 02.10.2013р., зареєстрований 02.10.2013р. за №8000061. Водночас, звернувся до господарського суду Волинської області з клопотанням б/н від 13.01.2015р. (вх.№01-54/312/16), в якому просив суд витребувати у позивача бухгалтерські та фінансові документи за 2013-2015 роки, які підтверджують облік та надання коштів у сумі 317974,00грн. у якості поворотної фінансової допомоги, яке в подальшому було задоволено.

Також, позивачем надано господарському суду Волинської області пояснення від 27.01.2015р. (вх.№01-54/732/16 від 27.01.2016р.), в яких останній вказав, що у відповідності до протоколу №28-05-2015 від 28.05.2015р. відбулася зміна найменування юридичної особи з СФГ "Перлина" на ФГ "Перлина Нова". Дані обставини відображені у протоколі від 28.05.2015р. внаслідок чого було внесено зміни до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, позивачем зауважено, що відомості щодо оплати поворотної фінансової допомоги згідно платіжних доручень були відображені у бухгалтерському обліку саме як надання поворотної фінансової допомоги. Також зазначено, що між сторонами було укладено лише один договір про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р.. В вимозі та платіжних дорученнях була допущена помилка (описка) в посиланнях на інші договори. Долучив до матеріалів справи витяг з ЄДР щодо ФГ "Перлина Нова" станом на 29.09.2015р..

Крім того, заявою б/н (01-54/733/16 від 27.01.2016р.) позивачем долучено до матеріалів справи копію протоколу СФГ "Перлина" №28-05-2015 від 28.05.2015р..

В судовому засіданні господарського суду Волинської області 27.01.2016р. представник відповідача позов заперечив, хоча факт отримання грошових коштів в сумі 328300,00грн. та часткове повернення коштів в сумі 10326,00грн. підтвердив.

Розгляд справи відкладався та оголошувалась перерва.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Волинської області від 27.01.2016р. у справі №903/1242/15 позов задоволено повністю (а.с.132-135).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ч.1, 2 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст.627 ЦК України, яка надає можливість сторонам бути вільними в укладенні договору, що дозволяє сторонам укладати договір, який хоч і не передбачений цивільним законодавством, але не суперечить його загальним засадам (ст.6 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 14.1.257 Податкового кодексу України роз"яснено, що поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, згідно ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, 02.01.2013р. між Селянським (фермерським) господарством "Перлина", в особі голови ОСОБА_3 та Фермерським господарством "Волиньагроком" укладено договір №1 про надання фінансової підтримки (допомоги), який за своєю правовою природою є договором позики.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №1 від 02.01.2013р. про надання фінансової підтримки (допомоги), позивачем надано відповідачу за період з 28.02.2013р. по 18.02.2015р. поворотну фінансову допомогу на загальну суму 328 300,00грн., про що свідчать платіжні доручення з відміткою призначенням платежу - "безвідсоткова фінансова допомога", а саме: №63 від 28.02.2013р. на суму 17420,00грн., №112 від 12.04.2013р. на суму 3900,00грн., №414/1 від 11.07.2013р. на суму 10000,00грн., №152 від 25.07.2013р. на суму 5000,00грн., №172 від 09.08.2013р. на суму 7000,00грн., №193 від 16.08.2013р. на суму 30000,00грн., №220 від 30.08.2013р. на суму 5000,00грн., №490/1 від 12.09.2013р. на суму 650,00грн., №493/1 від 18.09.2013р. на суму 10000,00грн., №270 від 02.10.2013р. на суму 62000,00грн., №515/1 від 03.10.2013р. на суму 33100,00грн., №272 від 11.10.2013р. на суму 10000,00грн., №526/1 від 14.10.2013р. на суму 10000,00грн., №297 від 19.11.2013р. на суму 5000,00грн., №647/1 від 29.11.2013р. на суму 2000,00грн., №25/1 від 22.01.2014р. на суму 10000,00грн., №170/1 від 31.03.2014р. на суму 200,00грн., №181/1 від 04.04.2014р. на суму 3000,00грн., №409/1 від 17.07.2014р. на суму 5000,00грн., №412/1 від 22.07.2014р. на суму 14000,00грн., №513/1 від 29.08.2014р. на суму 200,00грн., №66/1 від 18.02.2015р. на суму 50,00грн., №49 від 16.09.2013р. на суму 10 000,00грн., №50 від 16.09.2013р. на суму 5000,00грн., №61 від 24.09.2013р. на суму 3000,00грн., №67 від 02.10.2013р. на суму 61780,00грн., видатковим касовим ордером від 26.08.2013р. на суму 5000,00грн..

Таким чином, позивачем було належним чином виконані умови договору №1 від 02.01.2013р. про надання фінансової підтримки (допомоги).

У п.3.4.2 договору №1 від 02.01.2013р. про надання фінансової підтримки (допомоги) сторони встановили, що відповідач зобов'язаний повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі позивачу в разі її вимоги протягом 15 робочих днів.

На виконання зазначено пункту договору, 28.09.2015р. позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобов'язання по поверненню поворотної фінансової допомоги протягом 15 робочих днів з дня отримання даної вимоги, яка отримана відповідачем 01.10.2015р..

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання відносно повернення отриманої поворотної фінансової допомоги, у встановлені договором про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р. строки, виконав лише частково на суму 10326,00грн., про що свідчать платіжні дорученнями №1 від 27.06.2014р. на суму 200,00грн., №150 від 05.07.2013р. на суму 10000,00грн. та №152 від 24.12.2014р. на суму 126,00грн..

Інших доказів погашення вказаної вище заборгованості суду не надано та у матеріалах справи такі відсутні.

Отже, як встановлено господарським судом Волинської області заборгованість відповідача перед позивачем по договору про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р. на день розгляду спору (з врахуванням часткової оплати в розмірі 10326,00грн.) становить 317974,00грн., відповідачем не сплачена (доказів сплати суду не надано), належними та допустимими доказами не спростована, стверджується договором про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р., платіжними дорученнями №63 від 28.02.2013р. на суму 17420,00грн., №112 від 12.04.2013р. на суму 3900,00грн., №414/1 від 11.07.2013р. на суму 10000,00грн., №152 від 25.07.2013р. на суму 5000,00грн., №172 від 09.08.2013р. на суму 7000,00грн., №193 від 16.08.2013р. на суму 30000,00грн., №220 від 30.08.2013р. на суму 5000,00грн., №490/1 від 12.09.2013р. на суму 650,00грн., №493/1 від 18.09.2013р. на суму 10000,00грн., №270 від 02.10.2013р. на суму 62000,00грн., №515/1 від 03.10.2013р. на суму 33100,00грн., №272 від 11.10.2013р. на суму 10000,00грн., №526/1 від 14.10.2013р. на суму 10000,00грн., №297 від 19.11.2013р. на суму 5000,00грн., №647/1 від 29.11.2013р. на суму 2000,00грн., №25/1 від 22.01.2014р. на суму 10000,00грн., №170/1 від 31.03.2014р. на суму 200,00грн., №181/1 від 04.04.2014р. на суму 3000,00грн., №409/1 від 17.07.2014р. на суму 5000,00грн., №412/1 від 22.07.2014р. на суму 14000,00грн., №513/1 від 29.08.2014р. на суму 200,00грн., №66/1 від 18.02.2015р. на суму 50,00грн., №49 від 16.09.2013р. на суму 10000,00грн., №50 від 16.09.2013р. на суму 5000,00грн., №61 від 24.09.2013р. на суму 3000,00грн., №67 від 02.10.2013р. на суму 61780,00грн., видатковим касовим ордером від 26.08.2013р. на суму 5000,00грн., вимогою від 28.09.2015р., платіжними дорученнями №1 від 27.06.2014р. на суму 200,00грн., №150 від 05.07.2013р. на суму 10 000,00грн. та №152 від 24.12.2014р. на суму 126,00грн..

При цьому, покликання скаржника в апеляційній скарзі на те, що на думку позивача та суду кошти в сумі 328300,0грн. є саме коштами на умовах поворотної фінансової допомоги, які були сплачені на умовах договору від 02.01.2013 за №1, однак лише у частині платіжних доручень дотримані необхідні реквізити щодо призначення платежу, у більшості платіжок відсутні посилання на договір (з відповідним номером та датою його укладення), а в частині платіжних доручень є посилання на неіснуючі договори №2 від 02.01.2013р. та №1/01 від 08.01.2014р., таким чином отримані кошти, які зазначені у рішенні суду мають інший правовий режим, до уваги колегії суддів не береться з огляду на таке.

Згідно п.3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 № 22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Так, у п.4.1 договору про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р. сторони визначили, що фінансова підтримка (допомога) надається частинами в національній валюті України, тобто гривні. Надання фінансової допомоги (розмір грошових внесків) стороною 1 підтверджується платіжною документацією.

Однак, як встановлено судом, у наданих позивачем більшості платіжних доручень у графі "призначення платежу" відсутня підстава розрахунку як то безвідсоткова фінансова допомога згідно договору №1 від 02.01.2013р., натомість зазначено - "безвідсоткова фінансова допомога зг. дог. від 02.01.2013р.", "фінансова допомога", "безвідсоткова фінансова допомога зг. дог. №2 від 02.01.2013р.", "безвідсоткова фінансова допомога зг.дог. №1/01 від 08.01.2014р.", "безвідсоткова фінансова допомога зг. дог. від січня 2013р.".

При цьому, як встановлено судом, між сторонами не існують інших господарських відносини, які регулюють відносини щодо надання позивачем фінансової допомоги відповідачу та останнім відповідних доказів до матеріалів справи не надано.

Також, судом враховано і пояснення позивача відносно того, що не зазначення у платіжних дорученнях повних реквізитів у графі "призначення платежу" зумовлене виключно помилкою відповідальних осіб позивача.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про те, що фінансова допомога позивачем надавалась відповідачу згідно договору про надання фінансової підтримки (допомоги) №1 від 02.01.2013р.

Крім того, зазначаючи про "інший" правовий режим отриманих відповідачем грошових коштів, скаржником не наведено посилання на законодавство, яке повинно регулювати правовідносини, зокрема "іншого режиму". При цьому, відповідачем охарактеризовано такий "інший режим" словом "правовий", тобто такий, який регулюється нормами права, про що і зазначено у оскарженому рішенні суду першої інстанції.

Водночас договір про надання фінансової підтримки (допомоги) від 02.01.2013р. №1 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був та докази на підтвердження зазначеного у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що Фермерське господарство "Волиньагроком" ОСОБА_2 умови договору не виконало, суму поворотної фінансової допомоги позивачу в повній сумі не повернуло, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Волинської області, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 317974,00 грн. поворотної фінансової допомоги є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно вимог ст.33 Господарського-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Фермерського господарства "Перлина Нова" є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, наведеним вище, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до п.16 постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 23.03.2012, № 6 "Про судове рішення", додаткове рішення підлягає перегляду за правилами ГПК. Суди апеляційної і касаційної інстанцій не вправі перевіряти законність і обґрунтованість первісного судового рішення за заявою, в якій йдеться про перегляд лише додаткового щодо нього рішення, та скасовувати чи змінювати первісне судове рішення за результатами перегляду додаткового рішення.

У разі ж оскарження первісного судового рішення, щодо якого було прийнято додаткове судове рішення, перегляду в сукупності з таким первісним судовим рішенням підлягає і додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта і його невід'ємна складова.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що скаржником додаткове рішення у даній справі не оскаржене, однак враховуючи зазначене вище роз"яснення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду у додатковому рішенні від 28.01.2016р. у справі №903/1242/15 про стягнення з Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 на користь Фермерського господарства "Перлина нова" 3000,00грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рішення від 27.01.2016р. та додаткове рішення від 28.01.2016р. господарського суду Волинської області у справі №903/1242/15 прийняті з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення від 27.01.2016р. та додаткове рішення від 28.01.2016р. господарського суду Волинської області у справі №903/1242/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2, с.Пірванче Горохівського району Волинської області - без задоволення.

2. Справу №903/1242/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Віддрук. прим.:

1 до справи,

2 позивачу (80220, Львівська обл., Радехівський р-н., с.Стоянів, вул.І.Франка, буд.72),

3 відповідачу (45733, Волинська обл., Горохівський р-н., с.Пірванче, вул.Перемоги, буд.1),

4 в наряд.