ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" лютого 2016 р.Справа № 916/5025/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1М, (довіреність від 24.09.2015р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №8 від 30.12.2015р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства Електромонтаж до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про стягнення 12 639,43 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 21.12.2015р. до господарського суду Одеської області звернулось Публічне акціонерне товариство Електромонтаж з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про стягнення 12 639,43 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.12.2015р. було порушено провадження у справі №916/5025/15 із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

01.02.2016р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та просить суд зарахувати однорідні позовні вимоги та припинити провадження у справі .

18.02.2016р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

22.02.2015р. в судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив:

27 липня 2011 року між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (надалі замовник) та Закритим акціонерним товариством «Електромонтаж» (надалі підрядник) було укладено Договір підряду на реконструкцію (будівельного підряду) №05/27/07, відповідно до п.1.1. якого, підрядник зобовязується своїми силами та засобами у встановлений строк та відповідно до проектно-кошторисної документації виконати роботи з реконструкції ПЛ-0,4 кВ від ТП 2811 с. Чорноморка (інв. № 10313763) (встановлення шаф), а Замовник прийняти, належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Згідно п. 3.1. Договору, підрядник зобовязується розпочати виконання робіт - протягом семи днів з дати підписання Договору, надання Замовником проектної документації в повному обсязі та перерахування авансу згідно до п. 4.1. Договору.

Термін виконання робіт визначається до 01.09.2011р. і може змінюватись за додатковою угодою сторін (п. 3.2. Договору).

За приписами п. 4.1. Договору, до початку робіт замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 50 % від різниці між вартістю робіт та матеріалів Замовника за визначеної п. 2.1. Договору, що становить 5 994,13 грн. (пять тисяч девятсот девяносто чотири грн. 13 коп.), у т.ч. ПДВ 20 % - 999,02 грн.

Відповідно до п. 4.4. Договору, підставою для оплати виконаних робіт є відповідний акт, належним чином виконаних робіт, (форма КБ-2В) та довідка про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), які підписуються сторонами та засвідчуються печатками. Замовник на власний розсуд має право, але не зобовязаний, здійснити оплату вартості робіт раніше. Оплата по останньому акту виконаних робіт (Форма КБ-2В, КБ-3) здійснюється після затвердження в установленому порядку акта державної технічної комісії про приймання обєкту робіт за договором в експлуатацію.

Згідно до п. 4.5. Договору, Замовник зобовязувався оплатити вартість належним чином виконаних робіт протягом 14 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідних актів і довідок, передбачених п. 4.4. Договору.

Відповідно до п. 5.6. Договору, роботи, які є предметом даного договору, виконуються з матеріалів Замовника, які передаються Підряднику без переходу права власності.

За умовами п. 11.1. Договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до повного виконання робіт згідно з договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Підрядником були виконані роботи передбачені умовами договору на загальну суму 7 114,00 гривень, про що були підписані між сторонами Акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в від 07 березня 2014 року та Довідка про вартість виконаних робіт форми № КБ-3 від 07 березня 2014 року.

Проте, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, замовник розрахунків за виконані роботи не здійснив.

З наведених підстав, Публічне акціонерне товариство Електромонтаж звернулось з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про стягнення 7 114,00 грн. - основного боргу, 5 157,65 грн. інфляційних втрат та 367,78 грн. 3% річних.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та просить суд зарахувати однорідні позовні вимоги та припинити провадження у справі .

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК Україниє обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з положеннямист. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства.

Виходячи з вищевказаних норм Цивільного кодексу України, суб'єкт господарювання має можливість укладати договори, визначати зміст або утримуватися від їх укладання на свій розсуд.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі склались на підставі укладеного між ними договору підряду на реконструкцію (будівельного підряду) №05/27/07 від 27.07.2011р.

Відповідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Роботи - будь-яка діяльність, пов'язана з проектуванням, будівництвом нових, розширенням, реконструкцією, капітальним ремонтом та реставрацією існуючих об'єктів і споруд виробничого та невиробничого призначення, технічним оснащенням діючих підприємств, а також супровідні послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- і супутникова фотозйомка та інші, якщо вартість виконання зазначених послуг не перевищує вартості самого будівництва.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу.

Таким чином, сторони договору підряду можуть в межах договору підряду узгодити умови щодо матеріалів, з яких підрядник зобов'язаний виконати роботу за даним договором, зокрема порядку їх замовлення та забезпечення.

Згідно ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як встановлено судом, сторони при укладенні договору обумовили, що замовник зобовязувався оплатити вартість належним чином виконаних робіт протягом 14 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідних актів і довідок, передбачених п. 4.4. Договору, підставою для оплати виконаних робіт є відповідний акт, належним чином виконаних робіт, (форма КБ-2В) та довідка про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), які підписуються сторонами та засвідчуються печатками. Замовник на власний розсуд має право, але не зобовязаний, здійснити оплату вартості робіт раніше. Оплата по останньому акту виконаних робіт (Форма КБ-2В, КБ-3) здійснюється після затвердження в установленому порядку акта державної технічної комісії про приймання обєкту робіт за договором в експлуатацію.

Щодо строку виконання відповідачем зобовязання по оплаті виконаних робіт, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підписаних між сторонами до Акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 07 березня 2014 року та Довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 від 07 березня 2014 року, Підрядником виконані роботи на загальну суму 7 114,00 грн. разом з ПДВ. Будь-яких зауважень або претензій щодо фактично виконаних робіт, їх обсягу, відповідності будівельним нормам, тощо, в них не вказано.

За умовами договору, оскільки акт форми КБ-2в та довідка КБ-3 були підписані сторонами 07 березня 2014 року, за умовами договору замовник повинен був провести оплати до 28 березня 2014 року включно.

Проте, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства замовник оплату не провів та будь яких доказів що б підтверджували наявність оплати за договором суду не надав.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми основного боргу заявленої до стягнення з відповідача, судом встановлено що такий розрахунок здійснений належним чином у звязку із чим вимоги про стягнення заборгованості за договором субпідряду, підлягає судом задоволенню у повному обсязі у загальній сумі 7 114,00 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 367,78 грн. 3% річних суд зазначає наступне.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони у договорах не передбачили інший розмір відсотків за користування коштами, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до повернення за договором позики.

Наразі, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, у звязку з чим підлягають судом задоволенню в повній мірі, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 367,78 грн. 3% річних.

Оцінюючи вимоги про стягнення 5 157,65 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Судом, за допомогою системи Ліга-Закон здійснено власний розрахунок суми інфляційних збитків, що підлягає стягненню з відповідача за порушення зобовязання та встановлено її належний розмір у сумі 5 243,75 грн. Проте, враховуючи те позивач у позові просив суд стягнути з відповідача 5 157,65 грн. - інфляційних втрат, а в даному випадку суд немає правових підстав виходити за межі позовних вимог, суд доходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення 5 157,65 грн. - інфляційних втрат у повному обсязі.

Щодо зави відповідача про зарахування однорідних позовних вимог, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Однорідність вимог, що можуть бути предметом зарахування передбачає їх юридичну однорідність. Однак, відповідач просить зарахувати вимогу, яка за своєю юридичною природою є зобовязання повернення авансу в рахунок вимоги за виконані роботи за договором підряду та штрафних санкцій.

Таким чином, враховуючи, неоднорідність вимог, які просить зарахувати відповідач, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1 218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 акціонерного товариства Електромонтаж до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про стягнення 12 639,43 грн. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, буд. 28-Б; ) на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства Електромонтаж (01033, м. Київ, вул.Паньківська, буд. 10-Б; ) 7 114 /сім тисяч сто чотирнадцять/ грн. 00 коп. основного боргу, 367 /триста шістдесят сім/ грн. 78 коп. 3% річних, 5 157 /пять тисяч сто пятдесят сім/ грн. 65 коп. суму інфляційних втрат та 1 218 /одна тисяча двісті вісімнадцять/ грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 29 лютого 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев