ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2016 р. Справа № 923/1904/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді С.В. Таран,

суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання Г.Є. Бєлянкіній,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №14-10 від 14.01.2015;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №413-15 від 09.02.2016;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.01.2016 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №923/1904/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

про стягнення 753052,21 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 25.01.2016 у справі №923/1904/14 (суддя В.В. Литвинова) визнано наказ Господарського суду Херсонської області №923/1904/14 від 08.05.2015 щодо стягнення з міського комунального підприємства Херсонтеплоенерго на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 112389,23 грн 3% річних, 640662,99 грн інфляційних втрат, 15061,04 грн витрат по сплаті судового збору таким, що не підлягає виконанню повністю.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.01.2016 у справі №923/1904/14 скасувати, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 03.03.2016 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача проти її задоволення висловив заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.04.2015 у справі №923/1904/14 (суддя Л.І. Александрова) позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 112389,23 грн 3% річних, 640662,99 грн інфляційних втрат, 15061,04 грн витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Херсонської області видано відповідний наказ №923/1904/14 від 08.05.2015.

14.01.2016 до Господарського суду Херсонської області надійшла заява від міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" про визнання наказу №923/1904/14 від 08.05.2015 таким, що не підлягає виконанню.

Місцевий господарський суд задовольнив заяву відповідача, визнавши її обгрунтованою, та прийшовши до висновку щодо відсутності у відповідача перед позивачем зобовязання по сплаті коштів згідно наказу Господарського суду Херсонської області від 08.05.2015 у справі №923/1904/14.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не може погодитись з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач зазначив набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

06.06.2015 набрав чинності Закон України від 14.05.2015 №423-VІІІ Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Цим законом внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, статтю 18 цього Закону доповнено частиною тринадцятою, згідно з якою заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 до 31.12.2014 (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

Таким чином, зазначеною нормою встановлено, що за умови погашення теплопостачальним підприємством, в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014, підлягають списанню пеня, штрафні та фінансові санкції, нараховані на дану заборгованість та стягнуті судовими рішеннями.

Висновок місцевого господарського суду про віднесення 3% річних та інфляційних втрат до фінансових санкцій є необгрунтованим, оскільки із змісту статті 625 Цивільного кодексу України вбачається, що правова природа суми збільшення боргу боржника на встановлений індекс інфляції та 3% річних полягає у відшкодуванні кредитору понесених ним втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів під час прострочення боржника та отримання кредитором компенсації (плати) за користування боржником належними кредитору коштами.

Отже, виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Саме таку правову позицію щодо компенсаційного характеру нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, викладено в постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, від 24.10.2011 у справі №6-42цс11, від 15.11.2010 №4/720.

За таких обставин, правила списання штрафних та фінансових санкцій, визначені частиною тринадцятою статті 18 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу" в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, не поширюються на суми інфляційних втрат та 3% річних, так як і на суму судового збору, які є предметом стягнення за спірним наказом.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Вищого господарського суду України від 30.12.2015 у справі №908/4242/14, від 12.01.2016 у справі №910/21431/14.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Херсонської області від 25.01.2016 у справі №923/1904/14 підлягає скасуванню з підстав її прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.01.2016 у справі №923/1904/14 скасувати.

В задоволенні заяви міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" про визнання наказу Господарського суду Херсонської області від 08.05.2015 у справі №923/1904/14 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Справу №923/1904/14 повернути Господарському суду Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 04.03.2016.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна