ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.02.2016 Справа № 920/68/13

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп"яненко О.Ю.,

при секретарі Середі І.Г.,

за участю представників сторін:

кредиторів - АТ "Райффайзен Банк Аваль" - Герман І.В.,

ліквідатор - представник Жмакін С.А., Лаврик О.Є.

представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/68/13

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "К - TRADE LTD" (м.Суми, пров.Пляжний, 3, ід. код 20055687),

встановив:

Постановою господарського суду від 04.07.2013 року боржника у даній справі було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Солдаткіна С.В.

В листопаді 2013 року до господарського суду надійшла заява № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6 (а.с. 1 Том 5).

Ухвалою господарського суду від 04.03.2014 року в задоволенні поданої заяви Банку було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.05.2014 року ухвалу господарського суду від 04.03.2014 року в частині відмови у визнанні вищевказаного договору недійсним скасовано, в цій частині прийнято нове рішення, яким заяву № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6, - задоволено, договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6 - визнано недійсним.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 року постанову суду апеляційної інстанції від 05.05.2014 року та ухвалу суду першої інстанції від 04.03.2014 року скасовано, справу № 920/68/13 в частині розгляду заяви № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Заявником - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано суду доповнення до заяви № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу (а.с. 36 Том 8), відповідно до якого заявник просить суд:

визнати недійсним договір купівлі - продажу від 23.04.2012, укладений між ТОВ "К - TRADE LTD" та громадянином ОСОБА_6 на об'єкт незавершеного будівництва - нежитлові приміщення загальною площею 7745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера "Ш"), та складається з наступних приміщень:

- нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 1293,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 2-го поверху, загальною площею 1286,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 3-го поверху, загальною площею 1295,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 4-го поверху, загальною площею 1284,7 кв.м.;

- нежилі приміщення 5-го поверху, загальною площею 1285,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 6-го поверху, загальною площею 1301,4 кв.м.

скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6на об'єкт незавершеного будівництва - нежитлові приміщення загальною площею 7745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера "Ш"), та складається з наступних приміщень:

- нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 1293,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 2-го поверху, загальною площею 1286,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 3-го поверху, загальною площею 1295,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 4-го поверху, загальною площею 1284,7 кв.м.;

- нежилі приміщення 5-го поверху, загальною площею 1285,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 6-го поверху, загальною площею 1301,4 кв.м.

ОСОБА_6 направив суду пояснення від 09.02.2016 року, відповідно до якого просить суд відмовити банку в задоволенні заяви про визнання недійсним правочину, оскільки 05.02.2016 року відбулося відчуження вказаного об'єкту правочину, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2016 року № НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 09.02.2016 року розгляд заяви відкладено на 25.02.2016 року, запропоновано ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ліквідатору надати суду відзиви на пояснення ОСОБА_6

Ліквідатор направив суду заяву № 02-01/920/592 від 18.02.2016 року про заборону ОСОБА_8 вчиняти дії, що стосуються предмету спору, а саме: відчужувати об'єкт незавершеного будівництва - нежилі приміщення літера Ш, площею 7 745,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, передавати його в іпотеку, наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду.

Також, ліквідатором подано додаток до заяви від 18.02.2016 року № 02-01/920/592, в якому ліквідатор наголосив на необхідності заборони вчинення дій щодо предмету спору не лише ОСОБА_8, а й ОСОБА_6

В судовому засіданні учасники судового процесу надали усні пояснення щодо поданих документів.

Зокрема, представник ОСОБА_6 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з заявами про вжиття заходів забезпечення, поданими ліквідатором.

Представники банку та ліквідатора проти відкладення розгляду справи заперечували та наполягали на розгляді заяви по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Щодо заяви № 02-01/920/592 від 18.02.2016 року ліквідатора про заборону ОСОБА_8 вчиняти дії, що стосуються предмету спору, та додатку до заяви від 18.02.2016 року № 02-01/920/592 ліквідатора про заборону вчинення дій щодо предмету спору ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Постановою господарського суду від 04.07.2013 року боржника у даній справі було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Солдаткіна С.В.

У листопаді 2013 року до господарського суду надійшла заява №140000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен банк Аваль" (кредитора) про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD")" та ОСОБА_6

09.02.2016 року ОСОБА_6 направив до господарського суду Сумської області пояснення, відповідно до якого просив суд відмовити банку в задоволенні заяви про визнання недійсним правочину, оскільки 05.02.2016 року відбулося відчуження вказаного об'єкту ОСОБА_9, що підтверджується довідкою від 09.02.2016 року № НОМЕР_1.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_9 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, спірне майно придбане ОСОБА_6 під час шлюбу, за спільні кошти та в інтересах сім'ї, а тому перебуває у спільній власності подружжя.

У зв'язку з викладеним, ліквідатор вважає, що відчуження спірного майна ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 здійснено виключно з метою ускладнення й затягування розгляду справи та перешкоджання винесенню рішення по суті спору.

Також, ліквідатор наголошує, що на даний час майно, правочин щодо реалізації якого оспорюється, може бути вільно відчужене ОСОБА_9 третім особам, що значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення заяви про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ліквідатор вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження ОСОБА_9 об'єкта незавершеного будівництва - нежилих приміщень літера Ш, загальною площею 7 745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення заяви про визнання договору купівлі-продажу недійсним та потягне за собою додаткові суттєві витрати ліквідаційної процедури, тому, на підставі вищенаведеного, ліквідатор просить суд винести ухвалу про заборону ОСОБА_9 вчиняти дії, що стосуються предмету спору, а саме: відчужувати об'єкт незавершеного будівництва - нежилі приміщення літера Ш, загальною площею 7 745,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, передавати його в іпотеку, наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду.

Крім того, ліквідатор звернувся до суду з заявою, в якій вказано, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 09.02.2016 року інформаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_9 по договору дарування у власність була передана1/2 частина об'єкту незавершеного будівництва - нежилі приміщення літера Ш, загальною площею 7 745,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Тобто, ОСОБА_9 була передана половина об'єкту (50%) незавершеного будівництва, а інша половина об'єкту (50%), залишилась за ОСОБА_6

В зв'язку з тим, що половина об'єкту (50%), залишилась за ОСОБА_6, з його боку можуть бути вчиненні дії по відчуженню, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. На підставі вищенаведеного, ліквідатор просить винести ухвалу про заборону ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вчиняти дії, що стосуються предмету спору, а саме: відчужувати об'єкт незавершеного будівництва - нежилі приміщення літера Ш, загальною площею 7 745,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, передавати його в іпотеку, наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (ст. ст. 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах І, У, УІ, УІІ, ХІІ, ХІІІ), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Згідно зі ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

В свою чергу, учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Таким чином, з викладеного вбачається, що ліквідатор є учасником, а не стороною у справі про банкрутство, в той час, як із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову може звернутися лише сторона по справі, згідно ст. 66 ГПК України.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову сплачується судовий збір в розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Як свідчать матеріали справи, ліквідатором, за подання вказаної заяви, судового збору сплачено не було.

Суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Водночас, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів тощо.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в п. п. 1, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.11 № 16 (зі змінами та доповненнями).

Матеріали справи свідчать, що ліквідатором, в обґрунтування поданих заяв, підтверджуючих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, подано не було.

Відповідно до Інформаційної довідки від 09.02.2016 року власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_9, якій ? частина майна належить згідно договору встановлення часток в об'єкті незавершеного будівництва від 05.02.2016 р., ? частина майна отримана за договором дарування від 05.02.2016 р.

В судовому засіданні представник ПАТ "Райффайзен банк Аваль" пояснив, що наполягає на задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6, незважаючи на те, що власником нерухомості на даний час є ОСОБА_9 Майно, відчужене за спірним договором, буде витребовуватися в порядку, передбаченому ст. ст. 387-388 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми чинного законодавства та дослідивши подані документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви № 02-01/920/592 від 18.02.2016 року ліквідатора про заборону ОСОБА_9 вчиняти дії, що стосуються предмету спору, та додатку до заяви від 18.02.2016 року № 02-01/920/592 ліквідатора про заборону вчинення дій щодо предмету спору ОСОБА_9 та ОСОБА_6 та недоцільність задоволення клопотання представника ОСОБА_6 про відкладення розгляду заяви №140000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен банк Аваль".

Щодо заяви № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6 (доповнення №140-11-0-00/8/1645 від 24.11.2015 року до заяви № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року про визнання недійсним договору купівлі-продажу).

В листопаді 2013 року до господарського суду надійшла заява ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6

Згідно Договору купівлі-продажу боржником реалізовано об'єкт незавершеного будівництва-нежилі приміщення (літера Ш) готовністю 78%, загальною площею 7 745,5 кв.м., що складається, з наступних приміщень: нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 1 293,2 кв.м.; нежилі приміщення 2-го поверху, загальною площею 1 286,0 кв.м.; нежилі приміщення 3-го поверху, загальною площею 1 295,2 кв.м.; нежилі приміщення 4-го поверху, загальною площею 1 284,7 кв.м.; нежилі приміщення 5-го поверху, загальною площею 1285,0 кв.м.; нежилі приміщення 6-го поверху, загальною площею 1 301,4 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,41049 га. кадастровий номер 62:068:194 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний об'єкт належав банкруту на підставі рішення господарського суду м. Києва від 17.09.2009 та ухвали господарського суду м. Києва від 16.10.2009 за № 11/418, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 25.12.2009 за реєстровим № 733-а, в реєстровій книзі № д.4з-129.

Згідно п. 4 Договору купівлі-продажу узгоджена сторонами вартість об'єкта незавершеного будівництва-нежилих приміщень складає 4 800 000,00 грн., в тому числі ПДВ 800 000,00 грн.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду № 920/68/13 від 04.03.2014 року в задоволенні поданої заяви Банку про визнання зазначеного вище договору купівлі-продажу було відмовлено.

Проте, постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 року постанову суду апеляційної інстанції від 05.05.2014 року та ухвалу суду першої інстанції від 04.03.2014 року скасовано, справу № 920/68/13 в частині розгляду заяви № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Прийнята постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що підґрунтям для подальших висновків про можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має бути достеменно встановлена ринкова вартість спірного майна, оскільки відчуження боржником майна мало відбутися саме за цінами, нижчими від ринкових і таке відчуження мало (спричинило) передбачені названою статтею негативні наслідки.

Крім того, суд касаційної інстанції вказав на необхідність встановлення статусу кредитора - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - конкурсний чи заставний кредитор, згідно ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 19.01.2013 року).

На виконання вимог постанови суду касаційної інстанції від 03.07.2014 року, ліквідатором подано суду листа (вх. 10064 від 06.08.2014 року), в якому вказано, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" являється конкурсним кредитором, з вимогами на суму 18 906 095,30 грн.

Вказаний факт встановлено господарським судом, що підтверджено ухвалою господарського суду № 920/68/13 від 14.08.2014 року, якою затверджено реєстр вимог кредиторів у даній справі, до якого включено вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 18 906 095,30 грн., в т.ч. 18 116 911,13 грн. включено в четверту чергу, 788 037,17 грн. - в шосту чергу, 1 147,00 грн. - першу чергу. Окремо внесено вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", забезпечені заставою, на суму 13 395 065,76 грн.

В матеріалах справи міститься лист № 495 від 19.01.2015 року Київського МБТІ, в якому вказано, що готовність спірного об'єкта незвершеного будівництва становить 78% і його балансова вартість становить 3 974 814,05 грн. станом на 01.03.2012 року (а.с. 152 Том 7).

Ухвалою господарського суду від 11.06.2015 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Сумське відділення, зокрема на вирішення експертизи поставлено питання визначення ринкової вартості об'єкту незвершеного будівництва - нежитлових приміщень, площею 7 745,50 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з Висновком № 743 від 11.09.2015 року Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, відповідно до якого встановлено, що станом на 23.04.2012 року ринкова вартість спірного об'єкту становить 31 733 300,00 грн. (а.с. 6 Том 8).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Пунктом 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013 року) визначено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, розгляд даної справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється, згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що із заявою про визнання угод недійсними у справі про банкрутство можуть звертатись арбітражний керуючий або конкурсні кредитори.

Як зазначено вище, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" є конкурсним кредитором, відповідно до реєстру кредиторів, затвердженого судом, який звернувся до господарського суду Сумської області з заявою про визнання договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012р., укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та гр. ОСОБА_6 недійсним.

Відповідно до ст. 20 Закону про банкрутство та роз'яснень, викладених в п. 16 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норма вказаної статті регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

У справі про банкрутство угода може бути визнана недійсною відповідно до цивільного законодавства України, однак на підставах передбачених ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зазначені у ст. 20 Закону підстави є спеціальними та безпосередньо пов'язані з відносинами неплатоспроможності (банкрутства), тому надають можливість визнати таку угоду недійсною саме у справі про банкрутство.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Нормами статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

При цьому слід зазначити, що в тому випадку, коли виконання договору завдає збитків боржнику, це є підставою для визнання його недійсним в порядку ч. 1 ст.20 Закону.

Як зазначалося вище, згідно із Висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 743 від 11.09.2015 року ринкова вартість об'єкту незавершеного будівництва приміщень площею 7 745,5 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 станом на 23.04.2012 року (на момент укладання спірного договору купівлі-продажу) становила 31 733 000,00 грн.

При цьому, згідно п. 4 Договору купівлі-продажу узгоджена сторонами вартість об'єкта незавершеного будівництва-нежилих приміщень складає 4 800 000,00 грн. в тому числі ПДВ 800 000,00 грн.

Тобто, майно боржника було продано за вартістю, що є значно нижчою ніж вартість, яка визначена на момент відчуження при проведенні судової експертизи, тобто на 23.04.2012 року.

Таким чином, вказаний правочин був завідомо збитковим для підприємства, а дії сторін за договором купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 23.04.2012р. завідомо спричиняли негативні економічні наслідки для продавця - ТОВ "К - TRADE LTD" шляхом погіршення його фінансового стану.

Крім того, оскаржуваний договір купівлі-продажу зі сторони продавця ТОВ "К - TRADE LTD" підписаний генеральним директором ОСОБА_11, який виконував обов'язки на підставі діючої на час укладання договору редакції Статуту, зареєстрованої Печерською в місті Києві державною адміністрацією 21.08.2008р.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Як вбачається з матеріалів справи пунктом 5.11 Статуту в редакції, зареєстрованій Печерською в місті Києві державною адміністрацією 21.08.2008р., до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішення про відчуження будь-якого нерухомого майна товариства.

П. 10.5 Статуту у вказаній редакції - генеральний директор виключно на підставі рішення зборів учасників товариства вчиняє правочини, укладає договори, угоди, контракти про відчуження будь-якого нерухомого майна.

У вказаному договорі купівлі-продажу не вказано про наявність рішення зборів учасників товариства ТОВ "К - TRADE LTD" щодо надання згоди генеральному директору на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи наведене, заявник - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з доповненням до заяви № 140-11-0-00/8/1645 від 24.11.2015 року, в якому просить суд:

визнати недійсним договір купівлі - продажу від 23.04.2012, укладений між ТОВ "К - TRADE LTD" та громадянином ОСОБА_6 на об'єкт незавершеного будівництва - нежитлові приміщення загальною площею 7745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера "Ш"), та складається з наступних приміщень:

- нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 1293,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 2-го поверху, загальною площею 1286,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 3-го поверху, загальною площею 1295,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 4-го поверху, загальною площею 1284,7 кв.м.;

- нежилі приміщення 5-го поверху, загальною площею 1285,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 6-го поверху, загальною площею 1301,4 кв.м.

скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6на об'єкти незавершеного будівництва - нежитлові приміщення загальною площею 7745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера "Ш"), та складається з наступних приміщень:

- нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 1293,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 2-го поверху, загальною площею 1286,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 3-го поверху, загальною площею 1295,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 4-го поверху, загальною площею 1284,7 кв.м.;

- нежилі приміщення 5-го поверху, загальною площею 1285,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 6-го поверху, загальною площею 1301,4 кв.м.

Матеріали справи свідчать, що провадження у даній справі порушено 10.01.2013 року.

Постановою господарського суду Сумської області від 04.07.2013 року боржника було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Солдаткіна С.В.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 19.01.2013 року) правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 23.04.2012 року підлягає визнанню недійсним з наступних підстав:

- договір дійсно укладений боржником протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, тобто в період між 10.01.2012 року та 10.01.2013 року (дата порушення провадження у даній справі про банкрутство),

- боржник здійснив відчуження майна за вказаним договором за ціною нижчою від ринкової, що підтверджено Висновком експертизи № 743 від 11.09.2015 року,

- вказане відчуження призвело до недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Щодо вимог заявника в частині скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на об'єкти незавершеного будівництва - нежитлові приміщення загальною площею 7745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера "Ш"), господарський суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині, оскільки на даний час власником нежитлового приміщення є ОСОБА_9, в Державний реєстр речових прав внесений запис про її право власності (№ № записів 13160679, 13146359 від 05.02.2016 р.).

Керуючись статтями 20, 41, 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону №4212-VI від 22.12.2011р.), ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. В задоволенні заяви 02-01/920/592 від 18.02.2016 року ліквідатора про заборону ОСОБА_8 вчиняти дії, що стосуються предмету спору та додатку до заяви від 18.02.2016 року № 02-01/920/592 ліквідатора про заборону вчинення дій щодо предмету спору не лише щодо ОСОБА_8, а й щодо ОСОБА_6 - відмовити.

2. В задоволенні усного клопотання представника ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи - відмовити.

3. Заяву № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва нежилих приміщень від 23.04.2012 року, укладеного між ТОВ "К - TRADE LTD" та ОСОБА_6, - задовольнити частково.

4. Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 23.04.2012, укладений між ТОВ "К - TRADE LTD" та громадянином ОСОБА_6, на об'єкт незавершеного будівництва - нежитлові приміщення загальною площею 7745,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера "Ш"), та складається з наступних приміщень:

- нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 1293,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 2-го поверху, загальною площею 1286,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 3-го поверху, загальною площею 1295,2 кв.м.;

- нежилі приміщення 4-го поверху, загальною площею 1284,7 кв.м.;

- нежилі приміщення 5-го поверху, загальною площею 1285,0 кв.м.;

- нежилі приміщення 6-го поверху, загальною площею 1301,4 кв.м.

5. В іншій частині в задоволенні заяви № 1400000/8/2198 від 04.11.2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - відмовити.

6. Копію даної ухвали надіслати кредиторам, ліквідатору, ОСОБА_6

Повний текст ухвали складено 01.03.2016 року

Суддя О.Ю.Соп"яненко