ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Справа № 914/2892/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 б/н від 23.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/35/16 від 05.01.2016 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р.

у справі №914/2892/15 (суддя - Кітаєва С.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича , м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. П'яновичі, Самбірський район, Львівська область

про стягнення 14 803,88 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з»явились;

від відповідача: ОСОБА_4 - представник (довіреність зареєстровано в реєстрі за №1072 від 07.09.2015 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2892/15 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ (надалі - Позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. П'яновичі, Самбірський район, Львівська область (надалі - Відповідач) про стягнення 14 803,88грн.

Дане рішення мотивоване тим, що Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами відсутності заборгованості, а відтак вважає, що Позивачем правомірно нараховано 1 146,80 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 3,14 грн. 3% річних від прострочених процентів та 8 550,00 грн. штрафу, які задоволенні до стягнення.

Відповідач - ФОП ОСОБА_2, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 23.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/35/16 від 05.01.2016 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано та не наведено розрахунків заборгованості, на підставі яких судом було здійснено перерахунок заборгованості за простроченими відсотками, пені, штрафу, інфляційних нарахувань тощо, а тому вважає, що сума задоволена до стягнення, є сумнівною. Також вказує, що з метою встановлення наявності/відсутності точної суми заборгованості перед Банком судом не було призначено судово-бухгалтерської експертизи, отже вважає, що сума до стягнення є недоведеною.

Крім цього вказує, що справу розглянуто господарським судом за відсутності представника Відповідача, якого не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи квитанцій про відправлення повісток.

Дані обставини Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким відмовити в позові.

19.01.2016 р. представником Скаржника подано в канцелярію суду клопотання, б/н від 19.01.2016 р. про долучення до матеріалів справи документів, які не були подані суду першої інстанції, з причин неповідомлення про розгляд справи, а саме: довідки від 19.04.2012 р. про повне погашення кредиту, відсотків та комісії по договору кредитної лінії №НКЛ-200727 від 18.08.2011 р.; заяви про вилучення обтяження об»єкта нерухомого майна (вх. 49/02-32); заяви про вилучення обтяження об»єкта нерухомого майна (вх50/02-32); заяви про вилучення обтяження об»єкта нерухомого майна (вх51/02-32); заяви про вилучення обтяження об»єкта нерухомого майна (вх.52/02-32); додатковий договір про внесення змін до договору іпотеки від 1808.2011р.; заяви про вилучення обтяження об»єкта нерухомого майна (вх.129/02-07); повідомлення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою від 04.11.2011 р.; листа Стрийського відділення АТ «Дельта Банк» від 04.11.2011 р. вих. №67, про зняття заборони з об»єкту нерухомості; заяви про застосування строку позовної давності та пояснення до апеляційної скарги.

Позивач - ПАТ «Дельта Банк» - у відзиві від 19.01.2016 р. вих.. №18.2-42 (вх. № апеляційного суду 01-07/331/16 від 20.01.2016 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що в обґрунтування своїх позовних вимог Позивач в якості доказу надав розрахунок заборгованості станом на 31.07.2015 р. та на вимогу суду надано розрахунок заборгованості станом на 12.10.2015 р. за Договором кредитної лінії №НКЛ-20072227 від 18.08.2011 р., в яких зазначено дати та суми отриманого та сплаченого кредиту, розмір процентної ставки, відповідно до якої нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, суми нарахованих процентів відсотків, дати та суми сплачених процентів, період та суми нарахованої пені та обґрунтування нарахованого штрафу за порушення умов Договору кредитної лінії. Зазначено загальний розмір заборгованості в розмірі 14803,88 грн., яка складається: за простроченим кредитом - 5103,94 грн., сума заборгованості за пенею за несвоєчасне повернення відсотків - 1146,80 грн., сума 3-х процентів річних від суми прострочених відсотків - 3,14 грн., сума заборгованості за штрафом - 8500,00 грн. На підтвердження розрахунків Позивачем надано виписки про рух коштів по рахункам по Договору кредитної лінії №НКЛ-20072227 від 18.08.2011 р. за період з 19.08.2011 по 31.07.2015 р.р. Дані розрахунки та виписки є належними і допустимими доказами, які в повній мірі дають можливість встановити наявність точної заборгованості Відповідача перед Позивачем. Крім цього, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено обов»язку при вирішенні спорів про стягнення заборгованості в обов»язковому порядку призначати судову-бухгалтерську експертизу. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 р. поновлено строк Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 на подання апеляційної скарги б/н від 23.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/35/16 від 05.01.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2892/15 (а.с.123-124).

Ухвалою суду від 11.01.20216 р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 б/н від 23.12.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/35/16 від 05.01.2016 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2892/15 та призначено до розгляду в судове засідання на 21.01.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.125).

За клопотанням представника Скаржника, розгляд справи №914/2892/15 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

В судове засідання 21.01.2016 р. з»явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

З метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи в судовому засіданні 21.01.2016 р. оголошено перерву до 02.02.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л. , суддів - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.

02.02.2016 р. за клопотання представника Скаржника розгляд справи відкладено в судове засідання на 23.02.2016 р., в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.180-181).

23.02.2016 р. в канцелярію суду від представника Позивача поступили пояснення (вх. № апеляційного суду 01-04/1466/16 від 23.02.2016 р.), в яких останній зазначає , що довідка банку б/н від 19.04.2012 р. видана гр.. ОСОБА_5, яка є майновим Поручителем Позичальника за договором кредитної лінії №НКЛ-200727 від 18.01.2011 р., про те, що Позичальником повністю сплачений кредит, відсотки та комісія по кредитному договору, не є належним доказом відсутності заборгованості, оскільки така видана представником Банку помилково та передчасно. Зазначає, що порушення умов договору було виявлене під час проведення інвентаризації кредитних справ та документів в період тимчасової адміністрації банку, яка запроваджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 р. по 02.10.2015 р.

В судове засідання 23.02.2016 р. з»явились представники сторін.

Представник Скаржника в судовому засіданні 23.02.2016 р. підтримала доводи апеляційної скарги, заяву про застосування строку позовної давності, яка подана в суді апеляційної інстанції та письмові пояснення, б/н від 19.01.2016, які долучені згідно клопотання, б/н від 19.01.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/323/16 від 19.01.2016 р.). При цьому вказує, що у відповідності до довідки представника ПАТ «Дельта Банк» від 19.04.2012 р. вих. №8/н повністю є погашеним кредит, відсотки та комісія по договору кредитної лінії №НКЛ-2007227 від 18.08.2011 р. Вказує, що згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності становить 3 роки, відповідно до цього просить застосувати строки позовної давності у даній справі. Крім цього, вказує в поясненнях, б/н від 19.01.2016 р., що 04.11.2011 р. на підставі вищевказаного листа у зв»язку із частковим погашенням заборгованості, нотаріусом посвідчено додатковий договір про виключення з іпотеки нежитлового приміщення (магазин) загальною площею 67,0 кв. м. , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 А 19.04.2012 р. у зв»язку із повним погашенням вказаного вище кредиту на підставі довідки Банку повністю припинена іпотека на решту приміщень. Відповідач знову ж таки наголошує на тому що Позивачем порушено строки позовної давності звернення до суду, оскільки кредит був закритим 19.04.2012 р., а Позивач звернувся до суду аж в серпні 2015 р. більше ніж за три роки. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Представник Позивача в судовому засіданні 23.02.2016 р. заперечив доводи Скаржника, з мотивів, наведених у відзиві та письмових поясненнях.

Судова колегія, з метою повного та всестороннього дослідження всіх обставин справи, 23.02.2016 р. оголосила перерву до 01.03.2016 р. та надала можливість Скаржнику подати первинні документи, як докази погашення заборгованості по договору кредитної лінії №РЛД-2007227 від 18.08.2011 р.

29.02.2016 р. в канцелярію суду від представника Позивача в канцелярію суду поступило клопотання за вих.. №023-376 від 29.02.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/1658/15 від 29.02.16 р.) в якому він, просить розглядати справу за його відсутності та просить долучити до матеріалів справи копію довідки №25 від 29.02.2016 р.

Також, 29.02.2016 р. від представника Скаржника поступили письмові пояснення, б/н від 29.02.2016 р., в яких вказано, що остання та остаточна сплата згідно договору кредитної лінії №РЛД-2007227 від 18.08.2011 р. відбулась у квітні 2012 р.

19.04.2012 р. на підставі повного погашення кредиту згідно даного кредитного договору, представником ПАТ «Дельта Банк» була видана довідка. На підставі даної довідки повністю припинена іпотека на заставлені приміщення. Представник ПАТ «Дельта Банк» Сурник В.В. був наділений повним обсягом повноважень, щодо видачі вказаної довідки, відповідно до довіреності №3017 від 26.04.2011 р., засвідченої приватним нотаріусом Ковальчук С.П. Щодо пропущеного строку позовної давності ПАТ «Дельта Банк» а саме: виявлення порушень та накладення штрафів та пені після спливу позовної давності щодо стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору після проведення інвентаризації кредитних справ, вказує, що загальний строк позовної давності встановлюється в три роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність в один рік застосовується щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно вважає, що строк звернення з позовною заявою про стягнення заборгованості, пропущений Позивачем без поважних причин.

В судове засідання 01.03.2016 р. з»явилась представник Скаржника, яка підтримала свої доводи та зазначила, що первинних документів по сплаті заборгованості у довірителя не збереглись.

Щодо застосування строку позовної давності та подання довідки 8/н від 19.04.2012 р., в якій зазначено про повністю сплачений кредит, відсотки та комісії по Договору кредитної лінії №НКЛ-200727 від 18.08.2011 (які подані в суді апеляційної інстанції), судова колегія зазначає наступне:

У відповідності до вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З матеріалів справи №914/2892/15 вбачається, що така порушена ухвалою суду від 28.08.2015 р. (а.с.2). В подальшому розгляд справи відкладався ухвалами суду від 30.09.2015 р. (а.с.70-72), 15.10.2015 р. (а.с.94-96). Дані ухвалили місцевим господарським судом надсилалась Відповідачу на його юридичну адресу, яка зазначена в довідці з ЄДРЮОФОП (а.с.24-27) та в договорі кредитної лінії №НКЛ-2007227 від 18.08.2011 р. - 81460, Львівська область, Самбірський район, с. П»яновичі. Однак, такі повертались на адресу місцевого господарського суду із зазначенням «за закінченням терміну зберігання» (а.с.5-7, 61-64, 73-77, 97-101).

У абз. 3 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"(із змінами та доповненнями) зазначено, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відповідно до цього, судова колегія вважає, що Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції.

У п.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами та доповненнями) зазначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою. У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

У п.2.2. вищевказаної постанови зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції. Відтак, судова колегія зазначає, що в апеляційній інстанції така заява не підлягає задоволенню, крім цього, як вбачається з тверджень Скаржника він вказує на те, що заборгованості за спірним договором кредитної лінії №НКЛ-2007227 від 18.08.2011 р. у Відповідача немає, тобто відсутнім є порушене право.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом, поданими додатковими доказами та поясненнями, оцінивши зібрані докази у справі в суді першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін в попередньому судовому засіданні та представника Скаржника в даному судовому засіданні, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства , матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

18.08.2011 р. Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2007227 (а.с.12-15), згідно з п.1.1. якого Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошових коштів в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 285000,00 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього Договору, який є його невід"ємною частиною зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 17 серпня 2014 р. включно на умовах, визначених цим договором.

У випадку невиконання Позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених п.п.5.11-5.12 цього Договору, плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 30% річних, починаючи з дня невиконання зазначених зобов"язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30% річних діє до дня (включно) виконання умов п.п.5.11-5.12 цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двостороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору. (п.п.1.1.1).

Кредит надається Позичальнику на фінансування поточної діяльності (п.1.2).

Погашення всіх Траншів кредиту здійснюється з кінцевим терміном, зазначеним в п.1.1, відповідно до графіку, на поточний рахунок кредитора, зазначений у п.2.1 цього договору. В місяці, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п.1.1, платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. У випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов"язаний сплатити платіж у наступний робочий день.

Відтак, на виконання умов вищевказаного договору, Позивач (Кредитор) надав Відповідачу (Позичальнику) обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується меморіальними ордерами №29124371 від 19 серпня 2011 р. (а.с.18), що представником Відповідача не заперечується.

У відповідності до вимог п.3.1. Договору кредитної лінії Позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки , встановленої в п.1.1. або зміненої відповідно до п.п.3.5-2.7 цього Договору.

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в період (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. (п.3.2. Договору)

Згідно п.3.3. Договору сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, на рахунок відкритий у кредитора.

Як стверджує Позивач, Відповідач свої зобов»язання перед Позивачем щодо повернення суми кредиту виконав 19.04.2012 р., сплативши останній платіж в сумі 216 726,24 грн. (а.с.19).

У відповідності до вимог ст.. 509 Цивільного кодексу України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується ст. 193 Господарського кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язанння.

У відповідності до вимог п. 9.1. Договору, за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1,2.3,2.5,3.3,3.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов"язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Згідно п.5.12.1 Договору, позичальник зобов"язувався, протягом трьох місяців з моменту надання кредиту, перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості оборотів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 по поточним рахункам в Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк". Для підтвердження виконання своїх зобов"язань, позичальник повинен щоквартально надавати довідки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник.

За ненадання Позичальником кредитору у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов»язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов»язкового надання документів), а також за неповідомлення Позичальником кредитора про факти, зазначені в п.п.5.1-5.12 цього договору, Позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 3,0 проценти від загальної суми отриманих кредитних коштів (п.9.2. Договору).

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, Позивачем нараховано Відповідачу - 1146,80 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 3,14 грн.3% річних від суми прострочених процентів та 8550, 00 грн. штрафу (а.с.17, 102).

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з обставин справи, місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок Позивача, задоволив позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк». Відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України розрахунок, наданий Позивачем не спростовано, контррозрахунку не надано, клопотань про проведення експертизи не заявлено.

В суді апеляційної інстанції, Відповідач - ФОП ОСОБА_2 - в заперечення позовних вимог подає довідку за вих. №8/н від 19.04.2012 р., видану представником ПАТ «Дельта Банк» Сурником В.В. (довіреність №3017, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 26.04.2011 р. за реєстровим №1821) громадянці ОСОБА_5, яка є майновим поручителем Позичальника ФОП ОСОБА_2 (а.с.147). В даній довідці зазначено, що ФОП ОСОБА_2 повністю сплатив кредит, відсотки та комісію по договору кредитної лінії №НКЛ-200727, укладеного 18.08.2011 р. з ПАТ «Дельта Банк». Така довідка видана для зняття заборони, яка накладалась на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Захарко Ю.В. 18.08.2011 р. за реєстровим №1030.

У відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (із змінами та доповненнями) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (із змінами та доповненнями) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Однак, представником Відповідача не подано суду апеляційної інстанції первинних документів, які б свідчили про відсутність заборгованості по Договору кредитної лінії №НКЛ-2007227 від 18.08.11 р., а довідка Банку не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, підтвердженням відсутності такої заборгованості.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33,34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 у справі №914/2892/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 б/н від 23.12.2015 р. - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.03.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.