ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016р. Справа№ 914/46/16

За позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Житомир

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Транс Плюс», м. Львів

про стягнення 39 000 грн. 00 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Житомир звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Транс Плюс», м. Львів про стягнення 39000грн. 00 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 11.01.2016р. призначив розгляд справи на 17.02.2016 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом. На виконання умов вказаного договору, позивач надав відповідачу відповідні послуги. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконав частково, станом на дату подання позову заборгованість становить 39 000 грн. 00 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 39 000 грн. 00 коп. боргу та судові витрати, в тому числі, витрати на послуги адвоката в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, вимог ухвал не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 травня 2015 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Транс Плюс» (замовник) було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №6/15.

Згідно даного договору замовник (відповідач) замовляє, а перевізник (позивач) надає послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, а також пов'язані з таким перевезенням додаткові послуги, згідно заявок замовника на перевезення, які є невід'ємними частинами даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору конкретні умови кожного перевезення, його вартість, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення.

Відповідно до заявок №1 від 27.05.2015 р. (вартість послуг - 35 000 грн. 00 коп.), №3-7/15 від 11.06.2015 р. (вартість послуг - 9 000 грн. 00 коп.) позивач зобов'язувався організувати перевезення вантажу по узгодженому маршруті.

Позивач умови, зазначені в заявці та договорі, виконав повністю, що підтверджується належним чином оформленою міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) А№343539.

Відповідач оплатив послуги частково в сумі 5 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку.

21 листопада 2015 р. сторони уклали договір про врегулювання заборгованості.

Даний договір укладений для врегулювання заборгованості, яка виникла у боржника (відповідача) перед кредитором (позивачем), за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеним між сторонами 27.05.2015 р. №6/15 та заявками №1 від 27.05.2015 р., за якою заборгованість боржника становить 35 000 грн. 00 коп. та №3-7/15 від 11.06.2015 р., за якою заборгованість боржника становить 9 000 грн. 00 коп., а всього заборгованість становить 44000 грн. 00 коп., з яких боржником сплачено 5000 грн. 00 коп. (п.1 договору про врегулювання заборгованості).

Відповідно до п. 2. вищевказаного договору боржник визнає та підтверджує, що на день укладення цього договору заборгованість боржника перед кредитором становить 39 000 грн. 00 коп.

Згідно п. 4 договору про врегулювання заборгованості, боржник зобов'язувався погасити наявну у нього заборгованість перед кредитором наступним чином:

- протягом 1 місяця сплатити повністю або частинами заборгованість, вказану у п. 2 даного договору на розрахунковий рахунок кредитора. Останнім днем для сплати заборгованості боржником та належним виконанням є 21.12.2015 р. 22.12.2015 р. боржник вже вважатиметься таким, що прострочив виконання зобов'язання за даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо оплати вартості послуг не виконав, станом на дату розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем становить 39000грн. 00 коп.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 39000грн. 00 коп. основного боргу.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Позивачем на підтвердження його витрат на послуги адвоката надано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №636, видане 24.02.2012 р., договору про надання правової допомоги від 23.12.2015 р., квитанцію від 23.12.2015 р. про здійснення оплати вартості послуг адвоката у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Ухвалою від 11.01.2016 р. суд визнав явку представника позивача обов'язковою. Позивач на підтвердження витрат на суму 496 грн. 05 коп., пов'язаних із явкою представника в судове засідання, яке відбулося 17.02.2016р., представив проїзні документи ВБ №656280 та АУ №321093, чек №691280.

Оскільки спір виник з вини відповідача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 612, 625, 626, 909 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Транс Плюс», м. Львів, вул. Любінська, буд. 98, кв. 75 (ідентифікаційний код 39466140) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 39 000 грн. 00 коп. основного боргу, 1 218 грн. 00 коп. судового збору, 2 000 грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката, 496 грн. 05 коп. витрат, пов'язаних з розглядом справи.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 09.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 11.03.2016 р.

Суддя Мазовіта А.Б.