ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Справа № 30/272
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Картере В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015
за заявою Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
пропоновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу
у справі№30/272 господарського суду міста Києва
за позовомКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Росичі"
про виселення
в судовому засіданні взяли участь представники: - позивача Коваленко С.В.; - відповідача Мовчан В.І.;
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2010 у справі № 30/272, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2011, позов задоволено повністю; вирішено виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Росичі" з нежилого приміщення площею 136,80 кв. м в будинку № 28 літер А по вул. Березняківській в м. Києві, передавши зазначене приміщення Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецекслуатація" 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

18.02.2011 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

26.10.2015 Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою, у якій просить поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення та видати дублікат наказу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 30/272 заяву Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задоволено, а саме:

- поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" з нежилого приміщення площею 136,80 кв. м в будинку № 28 літер А по вул. Березняківській в м. Києві, передавши зазначене приміщення Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація";

- видано дублікат наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" з нежилого приміщення площею 136,80 кв. м в будинку № 28 літер А на вул. Березняківській в м. Києві, передавши зазначене приміщення Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 у справі № 30/272 вказану ухвалу місцевого господарського суду скасовано; відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення та про видачу дубліката наказу.

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація", не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 у справі №30/272 скасувати, а ухвалу господарського суду міста Києва від 24.11.2015 залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акта, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 до виконання та видачу дубліката наказу, Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" посилалось на те, що наказ господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення було пред'явлено до виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві; постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 21.03.2011 відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 30/272 від 18.02.2011; державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", однак вказана постанова та оригінал наказу заявником отримані не були.

Задовольняючи заяву Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація", місцевий господарський суд виходив з поважності причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання, оскільки в матеріалах справи наявна довідка заступника начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві № 40055 від 17.11.2015, яка за своїм змістом э довідкою державного виконавця про втрату наказу, так як викладені в ній обставини свідчать про непідтвердженість направлення заявнику копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з наказом господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011.

Не погоджуючись з вказаними висновками місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції зазначив, що заявником не надано доказів поважності пропуску останнім строку для пред'явлення наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 до виконання.

При цьому, судом апеляційної інстанції зазначено, що довідка заступника начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві № 40055 від 17.11.2015 про втрату наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 не приймається до уваги, оскільки викладені в ній обставини не підтверджені жодними доказами, а саме відповідним актом про втрату зазначеного вище наказу та матеріалів виконавчого провадження.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає вказані висновки апеляційного господарського суду необґрунтованими, враховуючи наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, строк пред'явлення наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі" з нежилого приміщення площею 136,80 кв. м в будинку № 28 літера А по вул. Березняківській в м. Києві, шляхом передачі зазначеного приміщення Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація", до виконання встановлено до 01.02.2014.

21.03.2011 державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві прийнято постанову ВП № 25209660 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з довідкою заступника начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 15.10.2015 відповідно до даних єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 29.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження".

Зазначена постанова ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 29.12.2012 про повернення стягувачу наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 в матеріалах справи відсутня.

Місцевим господарським судом встановлено, що вказана постанова та оригінал наказу заявником отримані не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" №5-рп/2013 від 26.06.2013 послався на практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються ЗУ "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Частиною 5 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 30/272 встановлено, що стягувачем пропущено строк пред'явлення наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 до виконання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2015 у справі № 30/272 про призначення до розгляду заяви Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 до виконання та видачу дубліката зобов'язано ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві надати всі матеріали виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Росичі".

На виконання ухвали суду заступник начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві надав довідку від 17.11.2015, відповідно до якої наказ господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 та матеріали виконавчого провадження ВП № 25209660 були втрачені в 2012 році, а тому надати матеріали вказаного виконавчого провадження ВП № 25209660 не є можливим.

Суд апеляційної інстанції безпідставно не прийняв до уваги зазначену довідку, посилаючись на те, що вказані в ній обставини не підтверджені відповідним актом про втрату наказу та матеріалів виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності подання окрім довідки про втрату наказу ще й акта про втрату відповідного виконавчого документа.

Крім того, з наявної в матеріалах справи ухвали господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 30/272 вбачається, що ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві звертався до суду із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011, яку обґрунтовував тим, що оригінал виконавчого документа був втрачений в ході проведення виконавчих дій.

Також з довідки ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 15.10.2015 вбачається, що відділ не має можливості надати підтвердження направлення стягувачу наказу № 30/272 від 18.02.2011, посилаючись на те, що реєстри направлення рекомендованої кореспонденції ВП № 25209660 були знищені у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Таким чином, оскільки відсутні докази належного виконання ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві своїх обов'язків, зокрема, з повернення стягувачу наказу № 30/272 від 18.02.2011, колегія суддів касаційної інстанції вважає правомірними висновки місцевого господарського суду щодо наявності підстав для поновлення строку для пред'явлення вказаного наказу до виконання.

Крім того, місцевий господарський суд правомірно не взяв до уваги заперечення відповідача про те, що відповідачем було добровільно виконано рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2010 у справі № 30/272 про виселення, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними доказами.

Безпідставним є посилання відповідача на укладення додаткової угоди від 07.02.2011 до договору оренди № 04/2007 від 09.02.2006, якою продовжено строк перебування відповідача у спірному приміщенні, оскільки вказана додаткова угода була укладена вже після набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2010 у справі № 30/272.

Щодо вимог заявника про видачу дубліката наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Враховуючи наявність підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу господарського суду міста Києва № 30/272 від 18.02.2011 до виконання, а також те, що втрата наказу підтверджується довідкою заступника начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві від 17.11.2015, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо задоволення заяви Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про видачу дубліката наказу.

Таким чином, постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 у справі №30/272 підлягає скасуванню, а ухвала господарського суду міста Києва від 24.11.2015 - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 у справі № 30/272 скасувати. Ухвалу господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 30/272 залишити без змін.

Головуючий суддя Т. Барицька

Судді Н. Губенко

В. Картере