ГОСПОДАРСЬКЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" лютого 2016 р. Справа № 911/327/16

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Житлово-комунального підприємства «Немішаєве», Київська обл., смт Немішаєве
до Товариства з обмеженою відповідальністю «РД-Сервіс», Київська обл., смт Немішаєве
про стягнення 90387,97 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 03.12.2015
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РД-Сервіс» (далі відповідач) про стягнення 90387,97 грн., з яких 60497,90 грн. основний борг, 27647,54 грн. інфляційні втрати, 2242,53 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором від 26.09.2014 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір від 26.09.2014 (далі договір), відповідно до умов якого, позивач продавець зобовязався продати та передати у власність відповідача покупця, а покупець зобовязався прийняти та оплатити промисловий брухт та відходи чорних металів (далі товар) у кількості по мірі накопичення (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору номенклатура, асортимент, загальна кількість товару, розмір партії, ціна за одиницю товару, сумарна вартість партії передбачаються в специфікації, або рахунку-фактурі, та накладних, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.3 договору датою поставки товару є дата видачі продавцем видаткової накладної.

Ціни на товар є договірними та узгоджуються у додаткових угодах, що є невідємною частиною цього договору (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що оплата за товар проводиться покупцем в безготівковій формі за цінами, що діють на момент поставки товару, на підставі приймально-здавальних актів форми № 19 в строк не пізніше трьох днів з моменту поставки.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками, а закінчується 31.12.2014. Якщо жодна із сторін за 20 днів до завершення терміну дії договору в письмовій формі не попередить іншу сторону про розірвання договору, то термін його дії автоматично продовжується на наступний календарний рік (п. 4.1 договору).

Додатковою угодою № 1 до договору сторони погоди вид, найменування та вартість брухту, а саме: вид брухту 3/500/501, найменування брухт сталевий, вид 509, вартість 1 тони металобрухту (грн., без ПДВ) 1700 грн.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар вагою брутто 60260 кг, вагою нетто 57247 кг на суму 97319,90 грн., а відповідач вказаний товар отримав, що підтверджується наступними накладними: від 01.10.2014 № 1 в кількості 850 кг, від 01.10.2014 № 2 в кількості 2690 кг, від 03.10.2014 № 3 в кількості 2250 кг, від 03.10.2014 № 4 в кількості 1510 кг, від 04.10.2014 № 5 в кількості 2280 кг, від 04.10.2014 № 6 в кількості 510 кг, від 04.10.2014 № 7 в кількості 650 кг, від 05.10.2014 № 8 в кількості 2530 кг, від 06.10.2014 № 9 в кількості 2280 кг, від 07.10.2014 № 10 в кількості 2790 кг, від 08.10.2014 № 11 в кількості 2680 кг, від 09.10.2014 № 12 в кількості 3620 кг, від 10.10.2014 № 18 в кількості 2840 кг, від 13.10.2014 № 19 в кількості 2790 кг, від 14.10.2014 № 20 в кількості 2250 кг, від 15.10.2014 № 21 в кількості 3550 кг, від 16.10.2014 № 22 в кількості 2880 кг, від 17.10.2014 № 23 в кількості 2710 кг, від 18.10.2014 № 24 в кількості 2340 кг, від 19.10.2014 № 25 в кількості 3020 кг, від 20.10.2014 № 26 в кількості 2350 кг, від 21.10.2014 № 27 в кількості 2650 кг, від 23.10.2014 № 28 в кількості 2960 кг, від 28.10.2014 № 29 в кількості 3080 кг, від 30.10.2014 № 30 в кількості 2200 кг, які підписані повноважним представником відповідача та скріплені печаткою відповідача, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар не виконав, в звязку з чим позивач за ним на рахується борг в розмірі 60497,90 грн. різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю переданого товару.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобовязань щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар, в звязку з чим за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 60497,90 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 60497,90 грн. заборгованості за поставлений товар.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з листопада 2014 року по грудень 2015 року складають 27647,54 грн., 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 03.11.2014 по 27.01.2016 складають 2242,53 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача в вказаній частині підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 60497,90 грн. основного боргу, 27647,54 грн. інфляційних втрат, 2242,53 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РД-Сервіс» (07853, Київська обл., Бородянський район, смт Немішаєве, вул. Ворошилова, 1, ідентифікаційний код 31712951) на користь Житлово-комунального підприємства «Немішаєве» (07853, Київська обл., Бородянський район, смт Немішаєве, вул. Чкалова, 42, ідентифікаційний код 23579528) 60497 (шістдесят тисяч чотириста девяносто сім) грн. 90 коп. основного боргу, 27647 (двадцять сім тисяч шістсот сорок сім) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 2242 (дві тисячі двісті сорок дві) грн. 53 коп. 3% річних, 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 03.03.2016.