ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2016 Справа № 905/3401/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомДержавного підприємства «Селидіввугілля»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1) Міністерство енергетики та вугільної промисловості України 2) Управління Державної казначейської служби України у м.Селидовому Донецької області
пророзірвання договору

за участю представників:

від позивачане зявились
від відповідачаОСОБА_1 - представник за довіреністю
від третьої особи-1не зявились
від третьої особи-2не зявились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Державного підприємства «Селидіввугілля» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» про розірвання № Т1/123-41-12П від 04.12.2012, укладеного між позивачем та відповідачем.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.12.2015 залучено до участі у справі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.01.2016 залучено до участі у справі Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив істотні умови договору, оскільки здійснив поставку товару без отримання попередньої оплати, яка передбачена умовами договору. Позивач також вважає, що згідно умов п. 10.1 Договору даний договір фактично не набрав чинності, а поставка товару здійснена всупереч всім істотним умовам, і є позадоговірною поставкою, яка не має нічого спільного з договором № Т1/123-41-12П від 04.12.2012.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та вказує, що відсутні підстави для розірвання спірного договору, оскільки товар поставлено відповідачем та прийнято позивачем без зауважень, на даний час товар перебуває у використані позивача, тобто сторони здійснили дії направлені на виникнення прав та обовязків, що випливають з правочину. Також відповідач вказує, що позивач не звертався до відповідача з повідомленням про розірвання договору.

Третя особа-1 в письмових поясненнях зазначає, що відповідно до плану бюджетних асигнувань на 2012 рік кошторис ДП «Селидіввугілля» за бюджетною програмою КПКВК 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання» КЕКВ 2410 склав 506790,9 тис. грн, фактично було профінансовано всього - 330685,7 тис. грн, недофінансування за 2012 рік 176105,2 тис.грн. Договори на виконання бюджетних програм укладаються безпосередньо одержувачем бюджетних коштів та використовуються бюджетні кошти підприємством відповідно до затверджених планів використання. У письмових поясненнях третя особа-1 підтримала позовні вимоги.

Третя особа-2 у письмових поясненнях повідомила, що 28.12.2012 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області було зареєстровано та взято на облік бюджетне зобовязання Державного підприємства «Селидіввугілля» за договором №Т1/123-41-12П від 04.12.2012. Крім того, третя особа-1 зазначає, що не оплачені в кінці бюджетного періоду бюджетні фінансові зобовязання одержувачів бюджетних коштів знімаються з обліку органами Казначейства, а станом на даний час в Управлінні не обліковується бюджетна заборгованість за Державним підприємством «Селидіввугілля»

15.02.2016 та 22.02.2016 до суду від Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Вказані клопотання судом задоволено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В:

04.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» (постачальник, позивач) та Державним підприємством «Селидіввугілля» (покупець, відповідач) підписано договір постачання № Т1/123-41-12П, укладений на підставі конкурсних торгів, проведених 15.11.2012 «Обладнання для проведення технічного переоснащення прохідницьких вибоїв по ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобовязується поставити покупцеві товар, зазначений у специфікаціях, а покупець прийняти та оплатити такий товар за наявності затверджених та отриманих відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару, кількість товару за договором:

специфікація №1 (лот №2) трансформаторна підстанція КТПВ 630/6 3 одиниці;

автоматичний вимикач АВ 250/400 2 одиниці;

специфікація №2 (лот №3) буронавантажувальна машина БПР 1 одиниця;

специфікація №3 (лот №4) пускачі 19 одиниць;

специфікація №4 (лот №6) конвеєр стрічковий 1ЛТ-800Д (700м) 2 одиниці.

Сторонами підписані та скріплені печатками Специфікації №№ 1, 3, 4 до Договору № Т1/123-41-12П від 04.12.2012.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна Договору становить 18848490,00 грн (по лоту №2 1235000,00 грн з ПДВ; по лоту №3 4600000,00 грн з ПДВ; по лоту №4 883490,00 грн з ПДВ; по лоту №6 12130000,00 грн з ПДВ), у тому числі податок на додану вартість 3 141 415,00 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору постачання узгодженої партії товару здійснюється протягом 90 календарних днів, з моменту надходження на рахунок постачальника 100% передплати, але не пізніше 31.12.2012. Постачання партії товару здійснюється за умови повної оплати вартості партії товару до моменту постачання.

За умовами п. 6.4.2 Договору постачальник має право на дострокову поставку товару за письмовим погодженням з покупцем.

Відповідно до п. 10.1 Договору даний Договір набуває чинності з дати затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань та отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006 № 1404 та підписання обома сторонами і діє до 31.12.2012, а в частині виконання зобовязання до повного і належного виконання.

Позивач вважає, що Договір фактично не набув чинності, оскільки не було дотримано всіх умов, визначених п. 10.1 Договору для набуття ним чинності, а саме: не було затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань та отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006 № 1404.

Суд не погоджується з вказаним твердженням позивача та відхиляє його з огляду наступне.

Дослідивши зміст п. 10.1 Договору суд прийшов до висновку, що пунктом 10.1 Договору визначено 4 умови, за настання яких Договір набуває чинності: 1) затвердження відповідних бюджетних асигнувань, 2) надходження відповідних бюджетних асигнувань, 3) отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006 № 1404, 4) підписання Договору обома сторонами.

Щодо першої умови про затвердження відповідних бюджетних асигнувань, судом встановлено наступне.

На виконання вимог ухвал суду сторонами надано до матеріалів справи документацію конкурсних торгів, яка передувала укладенню договору № Т1/123-41-12П від 04.12.2012.

Як вбачається з наданої документації конкурсних торгів замовником торгів є ДП «Селидіввугілля», головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, джерело фінансування кошти Державного бюджету України.

Ухвалами суду від 22.12.2015, від 26.01.2016 та від 08.02.2016 витребувано від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України документально підтверджені письмові пояснення щодо затвердження та отримання ДП «Селідіввугілля» відповідних бюджетних асигнувань за договором № Т1/123-41-12П від 04.12.2012.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України у письмових поясненнях повідомило, що Міненерговугілля України, як головний розпорядник бюджетних коштів, застосовує програмно-цільовий метод; у межах виділених бюджетних призначень у 2012 році головний розпорядник бюджетних коштів спрямував бюджетні асигнування ДП «Селидіввугілля» за бюджетною програмою КПКВК 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання» КЕКВ 2410 у розмірі 506790,9 тис. грн, фактично було профінансовано всього - 330685,7 тис. грн, недофінансування за 2012 рік 176105,2 тис.грн. Договори на виконання бюджетних програм укладаються безпосередньо одержувачем бюджетних коштів та використовуються бюджетні кошти підприємством відповідно до затверджених планів використання.

Також в матеріалах справи містяться затверджені Міністерством енергетики та вугільної промисловості України зміни до плану бюджетних асигнувань із загального фонду Державного бюджету України за бюджетною програмою КПКВК 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання» на 2012 рік, у тому числі щодо ДП «Селидіввугілля».

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про виконання Державного бюджету України на 2012 рік» №240 від 17.04.2012 (з наступними змінами) затверджені обсяги асигнувань Державного бюджету України на 2012 рік за бюджетними програмами (у тому числі за бюджетною програмою КПКВК 1101200) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» зі змінами, розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.08.2012 №641 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету та передачу деяких бюджетних призначень, передбачених у 2012 році Міністерству фінансів» (зі змінами), розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.03.2012 №177 «ОСОБА_1 питання використання у 2012 році державних капітальних видатків».

Пунктом 5 вказаного наказу визначено: керівникам підприємств - одержувачам бюджетних коштів підготувати плани використання бюджетних коштів за відповідними бюджетними програмами та надати копії затверджених планів Департаменту економіки і фінансів.

27.12 2012 ДП «Селидіввугілля» складено довідку про зміни до плану використання бюджетних коштів на 2012 рік, за якою збільшено видатки за бюджетною програмою КПКВК 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання» на 176105200,00 грн. Вказана довідка затверджена Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та скріплена печаткою, а також зареєстрована і взята на облік у Казначействі.

Таким чином, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України затверджувались та надавались ДП «Селидіввугілля» бюджетні асигнування шляхом затвердження відповідної бюджетної програми, якою в даному випадку є бюджетна програма КПКВК 1101200 «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання», а одержувач бюджетних асигнувань (ДП «Селидіввугілля») в межах та на виконання такої програми самостійно укладає договори, використовуючи бюджетні кошти відповідно до затверджених планів використання.

Оскільки головним розпорядником бюджетних коштів була затверджена відповідна бюджетна програма, відповідач відповідно до затверджених планів використання бюджетних коштів провір відкриті торги по закупівлі Обладнання для проведення технічного переоснащення прохідницьких вибоїв по ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», за наслідками яких між позивачем та відповідачем підписано Договір №Т1/123-41-12П від 04.12.2012.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що така умова Договору, як затвердження відповідних бюджетних асигнувань, є виконаною.

Щодо умови п. 10.1 Договору про набуття чинності договором також з дати находження відповідних бюджетних асигнувань, то суд відзначає,наступне.

Вказана умова в розумінні статей 251 та 252 Цивільного кодексу України не є подією, яка має неминуче настати зі спливом певного періоду, а тому не може бути відкладальною умовою та не створює для сторін цивільних прав та обовязків щодо визначення дати набрання чинності Договором.

Таким чином, зазначена умова договору не є підставою вважати Договір таким, що не набрав чинності або набрання чинності яким залежить від надходження бюджетних асигнувань.

Також необхідною умовою набуття чинності Договором є отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006 № 1404.

Постановою Кабінету міністрів України «Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» №1404 від 09.10.2006 (в редакції чинній станом на дату підписання договору) погоджено, що у договорах про закупівлю товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти замовники можуть передбачати відповідно до належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів попередню оплату.

Відповідач звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з листом № 18/2972 від 28.12.2012, в якому просив надати дозвіл передбачити у договорах із закупівлі гірничошахтного обладнання та послуг за реновації гірничошахтного обладнання (у тому числі у договорі з ТОВ «Компанія «Гірничі машини» на суму 12666280,00 грн) 100% попередню оплату.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом № 2/34-4504 від 28.12.2012 надало дозвіл на передбачення попередньої оплати в договорах на закупівлю обладнання для комплектації лав, оснащення прохідницькиї вибоїв, закупівлі робіт з реновації гірничошахтного обладання за бюджетною програмою «Державна підтримка будівництва вугле- та торфодобувних підприємств, технічне переоснащення зазначених підприємств, у тому числі через механізм здешевлення та погашення кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання кредитів, а також виконання програми реновації гірничошахтного обладнання» відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» №1404 від 09.10.2006.

Зазначене свідчить про виконання умови Договору щодо отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно Постанови КМУ від 09.10.2006 № 1404.

Договір №Т1/123-41-12П від 04.12.2012 підписано з боку позивача директором ОСОБА_2А, з боку відповідача заступником директора по закупівлям та договірній роботі ОСОБА_3В на підставі доручення №1/42 від 03.01.2012, скріплено печатками позивача та відповідача.

Сторони не заперечують проти підписання Договору уповноваженими особами і скріплення печатками.

З урахуванням наведеного, оскільки Договір № Т1/123-41-12П від 04.12.2012 підписано сторонами і скріплено печатками, були затверджені відповідні бюджетні асигнування, отримано рішення головного розпорядника бюджетних коштів щодо можливості передбачення у Договорі попередньої оплати, бюджетне зобовязання ДП «Селидіввугілля» за Договором № Т1/123-41-12П від 04.12.2012 зареєстровано і взято на облік у Казначействі 28.12.2012, суд прийшов до висновку, що згідно з умовами п. 10.1 Договору вказаний Договір набув чинності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналогічне положення закріплено в ст. 180 Господарського кодексу України.

Як свідчать умови Договору № Т1/123-41-12П від 04.12.2012 та не заперечується сторонами, сторони при підписанні Договору досягли згоди щодо всіх істотних умов Договору, що визначені чинним законодавством та документацією конкурсних торгів, а саме: предмет договору (розділ 1), кількість товарів та вимоги щодо їх якості (розділи 1, 2), порядок здійснення оплати (розділ 4), сума договору (розділ 3), термін постачання товарів, умови постачання товару, місце поставки товарів (п.п. 5.1 - 5.4), строк дії договору (розділ 10), права та обовязки сторін (розділ 6), зазначення умови щодо можливості зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків (п. 1.4), відповідальність сторін згідно чинного законодавства (розділ 7).

Позивач стверджує, що відповідачем істотно порушено умови Договору, оскільки здійснено дострокову поставку товару без отримання письмового погодження покупця та отримання 100% попередньої оплати, а тому спірний Договір підлягає розірванню в судовому порядку.

Суд відхиляє вказане твердження позивача з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У п. 6.2.1 Договору сторонами погоджено, що покупець має право у разі невиконання зобовязань постачальником достроково розірвати цей Договір, повідомивши про це постачальника у строк до 30-ти робочих днів.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про розірвання спірного договору є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про розірвання договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на розірвання договору. А тому посилання відповідача на те, що позивач не звертався до відповідача з повідомленням про розірвання договору, судом неприймаєтсья.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 у справі №3-53гс12.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обовязки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712, 655-697 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Договір № Т1/123-41-12П від 04.12.2012 є договором поставки, який передбачає закупівлю товару за державні кошти, а відтак у відповідній частині між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

У статті 692 Цивільного кодексу України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В даному випадку за Договором №Т1/123-41-12П від 04.12.2012 постачальник зобовязався поставити покупцеві товар, зазначений у специфікаціях до Договору, а покупець зобовязався прийняти та оплатити такий товар.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.12.2012 відповідач поставив позивачу товар, обумовлений Договором на загальну суму 12666280,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними №2817012К від 28.12.2012 на суму 12130000,00 грн, №286312К від 28.12.2012 на суму 55000,00 грн, №286412К від 28.12.2012 на суму 376280,00 грн та №286512 від 28.12.2012 на суму 105000,00 грн.

Отримання відповідачем товару, зазначеного у накладних, підтверджується підписом його представника на зазначених накладних скріпленим печаткою підприємства та довіреностями відповідача на отримання товару від позивача, в яких міститься посилання, що довіреності видані на отримання товарно-матеріальних цінностей за Договором №Т1/123-41-12П від 04.12.2012.

Відповідачем не заперечується факт отримання товару від позивача за вказаними накладними.

Проте, як підтверджується сторонами отриманий товар станом на даний час позивачем не оплачений.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за узгоджену партію товару здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника у вигляді 100% передплати, яка здійснюється покупцем після затвердження і надходження відповідних бюджетних асигнувань та отримання відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів згідно з Постановою КМУ від 09.10.2006 №1404 «Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти».

Умовами Договору також передбачений обовязок відповідача здійснити поставку товару за договором не пізніше 31.12.2012 (п. 5.1 Договору).

Як свідчать матеріали справи, позивачем було здійснено поставку товару за видатковими накладними: №2817012К, №286312К, №286412К, №286512 від 28.12.2012 на загальну суму 12666280,00 грн без отримання 100% попередньої оплати, а відповідачем отримано вказаний товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання. При зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту (ч.ч. 1, 2 ст. 538 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Таким чином, здійснення відповідачем поставки товару за Договором без отримання 100% попередньої оплати та прийняття позивачем такого товару без жодних зауважень не є істотним порушенням умов Договору, а є зустрічним виконанням зобовязань.

Отже, внаслідок приписів закону про зустрічне виконання зобовязань та ст. 692 Цивільного кодексу України обовязок відповідача в повному обсязі оплатити поставлений товар за видатковими накладними: №2817012К, №286312К, №286412К, №286512 від 28.12.2012 на загальну суму 12666280,00 грн виник з дати отримання товару видатковими накладними.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі № 904/4451/13 та постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014 у справі № 904/4451/13.

У звязку з викладеним, посилання відповідача на те, що позивач істотно порушив умови Договору, здійснивши поставку товару без отримання 100% попередньої оплати, судом не приймається.

Крім того, за умовами п. 6.4.2 Договору постачальник має право на дострокову поставку товару за письмовим погодженням з покупцем.

Позивачем були виписані довіреності на отримання товару від відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей за Договором №Т1/123-41-12П від 04.12.2012, що свідчить про наявність письмового погодження на дострокову поставку товару. А тому здійснення відповідачем поставки товару 28.12.2012 не є істотним порушенням умов Договору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вище встановлено судом, 28.12.2012 відповідач поставив позивачу товар, обумовлений Договором на загальну суму 12666280,00 грн, вказаний товар позивач отримав без будь-яких заперечень, претензії щодо якості та кількості відсутні і на даний час товар перебуває в експлуатації позивача, що не оспорюється позивачем.

Інших обґрунтувань та доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем умов Договору, ніж наведені в позовній заяві, позивачем не надано, істотного порушення відповідачем умов Договору не доведено.

Таким чином, викладені позивачем обставини не можуть бути підставою для розірвання Договору, у звязку з істотним порушенням умов договору, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У звязку з відмовою в позові судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено: 29.02.2016

Суддя М.В. Сажнева