РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016Справа № 910/1245/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЛЕГПРОМ» до Міністерства оборони України, за участю Військової прокуратури Київського гарнізону, про стягнення 3625200,00 грн та зобов`язання вчинити дії,
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Мишко І.В. керівник (наказ від 21.11.2014);
Пилипенко Г.О. (довіреність від 15.02.2016 № б/н);
від відповідача: Кривошея Д.А. (довіреність від 30.12.2015 № 220/825/д);
прокурор у справі Тимко В.В. (посвідчення від 10.11.2015 № 036200),

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року до Господарського суду міста Києва звернулося ТОВ «КИЇВЛЕГПРОМ» з вищевказаним позовом.
Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договорами поставок від 20.10.2015 № 286/3/15/483 та від 20.10.2015 № 286/3/15/483.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 прийнято позов ТОВ «КИЇВЛЕГПРОМ» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/1245/16.
Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду у судовому засіданні 15 лютого 2016 року відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю. Відповідач, посилаючись на ч.ч. 1, 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України, вважає, що в останнього відсутні підстави для виконання грошового зобов`язання, оскільки позивачем надано документи, які б могли стати підставою для оплати товару, лише у січні 2016 року.
У судовому засіданні 29 лютого 2016 року представником позивача надано суду письмові пояснення по суті спору і щодо доводів, викладених у відзиві. У вказаних поясненнях позивач зазначає, що останній вжив усіх заходів для вчасного виконання договорів та повідомив відповідача про готовність поставити товар 11 грудня 2015 року, та при цьому позивач мав документи, які підтверджують якість товару. Однак, відповідач висунув вимогу щодо додаткових випробувань продукції на її відповідність технічним умовам та сертифікації товару. На зазначену вимогу відповідача було проведено випробування товару на предмет його відповідності, за наслідками якого було підтверджена якість продукції. Як стверджує позивач, така вимога відповідача спричинила прострочення поставки товару. Позивач також зазначає, що останній мав можливість надати відповідачеві документи на оплату поставленого товару 31 грудня 2015 року, однак останній відмовився від їх прийняття, мотивуючи тим, що вказаний день не є робочим, хоча 31 грудня 2015 року був офіційним робочим днем, зокрема, й у центральних органах виконавчої влади. Таким чином, враховуючи наведені обставини, позивач подав відповідачеві документи на оплату товару 04 січня 2016 року, оскільки вказана дата була першим офіційним робочим днем і такі дії відповідають умовам, передбаченим договорами. Враховуючи наведені обставини, норми права, правову позицію Європейського суду і Верховного Суду України, позивач вважає дії відповідача, які полягають у порушенні грошового зобов`язання за договорами, неправомірними.
Також у судовому засіданні 29 лютого 2016 року до суду звернувся військовий прокурор Київського гарнізону зі заявою від 29.02.2016 № 6-1240 вих. 16 щодо вступу у справу № 910/1245/16 в порядку, передбаченому ст. 29 ГПК.
Вказану заяву прокурора судом задоволено.
У судовому засіданні 29 лютого 2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши повноважних представників сторін та прокурора у справі, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.
Між ТОВ «КИЇВЛЕГПРОМ», як постачальником, та Міністерством оборони України, як замовником, укладено договір від 20.10.2015 № 286/3/15/482 та від 20.10.2015 № 286/3/15/483 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі договори), відповідно до предмету договорів постачальник зобов`язується у 2015 році поставити замовникові колготки, панчохи, гольфи, шкарпетки та інших панчішно-шкарпеткові вироби, трикотажні (Лот 1, Лот 2 Шкарпетки зимові) (далі товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорах (п. 1.1 договорів).
Згідно з п. 1.2 договорів номенклатура товару, передбаченого до поставки за договорами, вимоги згідно з якими виготовляється товар, строки (терміни) виконання договорів, визначаються специфікаціями, а саме:
- за договором від 20.10.2015 № 286/3/15/482: найменування шкарпетки; стандарти, технічні умови на товар, зразок: відповідність ТУ У 14.3-5:2015 та зразки еталону; термін постачання до 15 грудня 2015 року, включно; загальна кількість, яку необхідно постачити 50000 пар; ціна за одиницю товару в грн з врахув. марк. тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) 53,00 грн; ціна товару в грн з врахув. марк. тари (упак.) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) 2650000,00 грн, з ПДВ 3180000,00 грн;
- за договором від 20.10.2015 № 286/3/15/483: найменування шкарпетки; стандарти, технічні умови на товар, зразок: відповідність ТУ У 14.3-5:2015 та зразки еталону; термін постачання до 20 грудня 2015 року, включно; загальна кількість, яку необхідно постачити 50000 пар; ціна за одиницю товару в грн з врахув. марк. тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) 53,00 грн; ціна товару в грн з врахув. марк. тари (упак.) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ) 2650000,00 грн, з ПДВ 3180000,00 грн.
У відповідності до п. 2.6 договорів при позитивних результатах контролю та випробувань на прийнятий товар представником замовника ставиться відповідне клеймо у місцях нанесення маркування відповідно до нормативно-технічної документації. У разі відсутності місця для нанесення клейма (пломбування) або недопустимості нанесення клейма (пломбування) на виробах, клейма (пломби) наносяться на кожному примірнику акту приймального контролю (якості), та на тарі в межах норм приймання матеріально-технічних засобів речової служби, якщо постачальник товару є його виробником.
Пунктом 2.7 договорів передбачено, що приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представництвом Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовникові після відправки товару разом з рахунком-фактурою.
Як вбачається з другого абзацу п. 2.8 договорів, належним чином оформлені документи (видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження) є підтвердженням приймання та оприбуткування за обліком товару.
Сторонами у п. 4.1 договорів передбачено, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовникові належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).
З пункту 4.2 договорів вбачається, що до рахунку-фактури додаються: акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача замовника, засвідчений мастичною печаткою, який підтверджує одержання товару; видаткова накладна постачальника; повідомлення-підтвердження.
Відповідно до статей 48, 51, 112 Бюджетного кодексу України та зважаючи на п. 2.4. Порядку обліку зобов`язань розпорядників бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 березня 2012 року № 309 Постачальник зобов`язаний надавати документи, які являються підставою для оплати товару протягом 3 (трьох) робочих днів з дати прийняття товару одержувачем (п. 5.2.) у місцях поставки товару, але не пізніше передостаннього робочого дня календарного місяця, у якому відбулась поставка.
Без вищезазначених документів або відсутності в них встановленої інформації, оплата поставленого товару не проводиться.
Згідно з п. 5.1 договорів товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями договорів, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, стандартами, тощо.
Строк поставки товару визначений в специфікації договорів (п. 1.2).
Як вбачається з п. 5.3 договорів, датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.
У відповідності до підпункту 6.1.1 договорів замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати грошові кошти за поставлені товари протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених Договором.
Підпунктом 6.2.3 договорів встановлено, що замовник має право повернути рахунок-фактуру постачальникові без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у пункті 4.2 розділу IV договорів (відсутність печатки, підписів тощо).
Договори набирають чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, включно, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договорів, звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (п. 10.1 договорів).
Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).
Виходячи із змісту правовідносин сторін, які ґрунтуються на договорі, вони є відносинами з поставки, а тому їх права і обов`язки визначаються, зокрема, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712 ЦК України).
Судом встановлено, що позивачем на підставі договорів поставлено, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 3625200,00 грн.
Вказана фактична обставина підтверджуються такими документами (засвідчені копії містяться в матеріалах справи):
1) поставка товару на суму 1081200,00 грн на підставі договору від 20.10.2015 № 286/3/15/482:
- акт приймального контролю (якості) від 30.12.2015 № 1, підписаний представниками сторін договорів та представником підприємства, відповідального за якість;
- акт прийому № 1045 р-1225, затвердженого командиром військової частини А 2788 31 грудня 2015 року;
- видаткова накладна від 30.12.2015 № 30/12-1 на суму 1081200,00 грн, підписаної представниками сторін і скріпленої відбитками позивача і військової частини НОМЕР_1 ;
- повідомлення-підтвердження від 31.12.2015 № 1440 на отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку, підписаної з боку військової частини НОМЕР_1 і скріпленої відбитком печатки названої частини;
2) поставка товару на суму 318000,00 грн на підставі договору від 20.10.2015 № 286/3/15/482:
- акт приймального контролю (якості) від 30.12.2015 № 2, підписаний представниками сторін договорів та представником підприємства, відповідального за якість;
- акт прийому № 1046 р-1226, затвердженого командиром військової частини А 2788 31 грудня 2015 року;
- видаткова накладна від 30.12.2015 № 30/12-3 на суму 318000,00 грн, підписаної представниками сторін і скріпленої відбитками позивача і військової частини НОМЕР_1 ;
- повідомлення-підтвердження від 31.12.2015 № 1442 на отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку, підписаної з боку військової частини НОМЕР_1 і скріпленої відбитком печатки названої частини;
3) поставка товару на суму 2226000,00 грн на підставі договору від 20.10.2015 № 286/3/15/483:
- акт приймального контролю (якості) від 30.12.2015 № 1, підписаний представниками сторін договорів та представником підприємства, відповідального за якість;
- акт прийому № 1044 р-1224, затвердженого командиром військової частини А 2788 31 грудня 2015 року;
- видаткова накладна від 30.12.2015 № 30/12-2 на суму 2226000,00 грн, підписаної представниками сторін і скріпленої відбитками позивача і військової частини НОМЕР_1 ;
- повідомлення-підтвердження від 31.12.2015 № 1441 на отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку, підписаної з боку військової частини НОМЕР_1 і скріпленої відбитком печатки названої частини.
З наведених первинних бухгалтерських документів вбачається, що фактична поставка та отримання товару на підставі договорів відбулася 30 грудня 2015 року.
В матеріалах справи міститься сертифікат відповідності із терміном дії з 28 грудня 2015 року до 27 грудня 2016 року, зареєстрованого за № UA1.034.0109555-15 (бланк серії ВГ № 249232), з якого вбачається, що товар позивача, передбачений договорами, відповідає їх вимогам.
Судом встановлено, що 04 січня 2016 року разом із супровідними листами від 31.12.2015 № 31/1, № 31/2 та № 31/3 позивач на виконання п. 4.2 договорів надав відповідачеві повний перелік документів, передбачених вказаним пунктом договорів, зокрема, рахунки на оплату товару, а саме: від 30.12.2015 № 30/12-1 на суму 1081200,00 грн; від 30.12.2015 № 30/12-2 на суму 2226000,00 грн та від 30.12.2015 № 30/12-3 на суму 318000,00 грн (засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах даної справи).
Однак, відповідач своїми листами від 11.01.2016 за № 286/6/80, № 286/6/81 та № 286/6/82 (засвідчені копії містяться в матеріалах справи) повернув позивачеві без виконання документи, передбачені п. 4.2 договорів, мотивуючи це закінченням бюджетного року.
Таким чином, спір між сторонами справи виник внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за договорами, останній вартість отриманого товару не оплатив, що й стало наслідком виникнення у замовника перед постачальником заборгованості в розмірі 3625200,00 грн та звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.
Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як встановлено вище, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати грошові кошти за поставлені товари протягом 30 банківських днів з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договорами.
Судом також встановлено, що позивач виконав умови, встановлені п. 4.2 договорів, тобто у межах трьох робочих днів надав відповідачеві повний перелік документів, передбачений вказаним пунктом договорів.
Поряд із цим суд відзначає, що відповідно до тверджень позивача, відповідач 31 грудня 2015 року відмовився від прийняття документів, необхідних для оплати товару, мотивуючи це неробочим та передсвятковим днем у зв`язку із чим позивач був змушений надати вказані документи відповідачеві у наступний перший робочий день 04 січня 2016 року.
За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Однак, всупереч наведеним умовам договорів та норм права, доказів належного виконання відповідачем грошового зобов`язання матеріали справи не містять.
Щодо посилань відповідача на порушення позивачем умов, встановлених підпунктом 4.2 договорів, а також відносно закінчення бюджетного року суд зазначає таке.
У зв`язку з отриманням товару на підставі договорів 30 грудня 2015 року та закінченням 31 грудня 2015 року бюджетного року на вимогу статей 22 і 35 Бюджетного кодексу України відповідач, як головний розпорядник бюджетних коштів, зобов`язаний був розробити бюджетні запити до Міністерства фінансів України щодо включення до видатків Державного бюджету України на 2016 рік заборгованості МОУ за програмою Державного бюджету України за 2015 рік з відповідним кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету.
Матеріали справи доказів виконання відповідачем вказаних приписів законодавства не містять. При цьому суд відзначає, що строк оплати товару в будь-якому випадку перевищує бюджетний рік, про що відповідач фактично обізнаний.
Крім того, як встановлено судом вище, позивачем дотримано умови договорів, передбачених п. 4.2, а саме вчасно надано відповідачеві необхідні документи для оплати поставленого товару. При цьому обґрунтованих підстав для відмови відповідачем позивачеві у прийнятті вказаних документів матеріали справи не містять.
Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК і ст. 193 ГК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, доводи відповідача щодо несвоєчасного надання документів, необхідних для оплати товару, та закінчення бюджетного року судом відхиляються як безпідставні, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України на 2015 рік не виправдовує бездіяльність МОУ і не є підставою для звільнення останнього від виконання грошового зобов`язання за договорами, та від відповідальності за порушення зобов`язання.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12.
За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).
Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок часткової оплати товару, підлягає задоволенню повністю в сумі 3625200,00 грн (1399200,00 грн за договором від 20.10.2015 № 286/3/15/482 та 2226000,00 грн за договором від 20.10.2015 № 286/3/15/483), оскільки позов в цій частині позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку, встановленому статтями 33, 36 ГПК України, не спростовано.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти від позивача документи, необхідні для оплати товару, суд зазначає, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту цивільного права не передбачений ні цивільним законодавством, ні договорами. Крім того, така позовна вимога не направлена на відновлення порушеного (майнового) права позивача у даній справі.
Зважаючи на викладене та враховуючи приписи ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання до господарського суду позовної заяви в частині майнової вимоги покладається на відповідача, в частині немайнової на позивача.
Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49 статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЛЕГПРОМ» задовольнити.
2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЛЕГПРОМ» (03057, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 45, квартира 87; ідентифікаційний код 39504698) заборгованість в сумі 3625200,00 (три мільйони шістсот двадцять п`ять тисяч двісті) грн 00 коп. за договорами від 20.10.2015 № 286/3/15/482 та від 20.10.2015 № 286/3/15/483 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України); витрати по сплаті судового збору в сумі 54378,00 (п`ятдесят чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн 00 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 березня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань