ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р.Справа № 923/1736/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року

у справі №923/1736/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м.Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області

про стягнення 162 688 грн. 33 коп.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області, в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 163 188 грн. 11 коп., у тому числі 157 460 грн. 31 коп. суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 5727 грн. 80 коп. 3 % річних від простроченої суми, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

08.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон звернулось до місцевого господарського суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 162 688 грн. 33 коп., у тому числі 157 401 грн. 13 коп. суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 5 287 грн. 20 коп. 3 % річних від простроченої суми.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1736/15 (суддя Нікітенко С.В.) позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с.Федорівка Каховського району Херсонської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон суму основного боргу у розмірі 88120 грн., суму 3 % річних у розмірі 5287 грн. 20 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 69281 грн. 13 коп. та 2440 грн. 32 коп. судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с.Федорівка Каховського району Херсонської області з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року по справі №923/1736/15 та винести нове, в якому у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом взагалі не встановлено отримання відповідачем рахунку від 09.07.2013 року №СФ-0000020, тому неможливо визначити 31 день, з якого починається нарахування штрафних санкцій.

На електронну адресу суду 02.03.2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон надійшли заперечення на апеляційну скаргу, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

В судове засідання представники сторін не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 923/1736/15.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року є правомірним та обгрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротекс-Миколаїв», с. Федорівка Каховського району Херсонської області (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тандем Ю.Г.», м. Херсон (Виконавець) було укладено договір про надання послуг від 15.06.2013 року №2/06, предметом якого є надання послуг по збиранню урожаю 2013 року зернових, технічних та масляних культур комбайнами Виконавця марки ОСОБА_1 9550 (2005 року випуску), на площах Замовника, що розташовані на території Каховського району Херсонської області.

Обовязками виконавця за договором, зокрема, є: провести збирання зернових, технічних та масляних культур на площах Замовника прямим комбайнуванням; розпочати збирання не пізніше 16.06.2013 року і закінчити його не пізніше 30.06.2013 року. В разі виникнення несприятливих погодних умов або виходу з ладу сільськогосподарської техніки Виконавця в період виконання договірних зобовязань, передбачені строки проведення збиральних робіт продовжуються на час таких погодних умов. При цьому, Замовник розраховується за фактично виконаний обсяг робіт.

Замовник за договором, зокрема, зобовязався оплатити послуги Виконавця у відповідності до пункту 3.1 договору, відповідно до якого вартість послуг за умовами цього договору проводиться із розрахунку на 1 га площі збирання та встановлюється згідно додаткової угоди, яка укладається сторонами не пізніше 25.06.2013 року та є невідємною частиною цього договору.

Згідно з пунктами 3.2 і 3.3 договору загальна (остаточна) вартість цього договору складається з вартості усіх послуг за цим договором. Надання послуг згідно умов цього договору щотижнево фіксується в Актах про надання послуг, в яких обовязково вказується загальний обєм наданих послуг із розрахунку за 1 га та загальна вартість наданих послуг, які підписують уповноважені представники сторін і завіряють печаткою. Вони є підставою для надання Виконавцем рахунку на оплату відповідно до договору.

Пунктом 3.5 договору визначено, що Замовник проводить оплату по факту виконання послуг відповідно до рахунку Виконавця протягом 30-ти банківських днів з дня його отримання.

Зазначений договір, в силу статей 173-175 Господарського кодексу України, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача оплатити виконані позивачем роботи за договором.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено статтею 175 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов договору відповідач надав послуги зі збирання урожаю у повному обсязі, про що свідчать підписані сторонами в добровільному порядку належним чином оформлені Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.06.2013 року №ОУ-0000009 та від 06.07.2013 року №ОУ-0000012. В зазначених актах вказано, що сторони не мають одна до одної претензій.

Товариство з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон за надані послуги виставило Товариству з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області рахунок-фактуру від 09.07.2013 року №СФ-0000020 на суму 131 270 грн.

З витягу банківського реєстру Товариства з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області частково оплатило йому послуги за договором на суму 43150 грн., причому в платіжних документах підставою перерахування грошових коштів підприємством було визначено саме рахунок-фактуру від 09.07.2013 року №СФ-0000020.

Крім того, сторонами підписано належним чином оформлений Акт звірки взаємних розрахунків, яким підтверджено існування заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 88120 грн. станом на 31.12.2014 року.

Враховуючи те, що на момент прийняття судом першої інстанції рішення по справі, відповідач, відповідно до вимог статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, не надав письмових належних та допустимих доказів оплати позивачу за фактично надані послуги за договором підставою позову, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 88120 грн., оскільки вони є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, через неналежне виконання відповідачем його договірних зобовязань всупереч вимогам чинного законодавства України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобовязання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

В заяві про зменшення позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон просило стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з грудня 2013 року по листопад 2015 року у сумі 69 281 грн. 13 коп.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобовязання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобовязання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Судова колегія, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань за грудень 2013 року листопад 2015 року, наданий позивачем, дійшла висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 69 281 грн. 13 коп., оскільки розрахунок є вірним.

Також у заяві про зменшення позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю Тандем Ю.Г., м. Херсон просило стягнути з відповідача 3% річних за період з 07.12.2013 року по 07.12.2015 року у сумі 5 287 грн. 20 коп.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобовязання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобовязання перед кредитором.

Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних за період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобовязання з 07.12.2013 року по 07.12.2015 року у сумі 5 287 грн. 20 коп., колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині також відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, тому рішення суду щодо задоволення цих позовних вимог в повному обсязі є також правомірним.

За таких обставин, рішення місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог є правильним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Зокрема, не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що нібито відповідач не отримував рахунку від 09.07.2013 року №СФ-0000020, тому нібито неможливо визначити 31 день, з якого починається нарахування штрафних санкцій, оскільки позивач нараховував інфляційні втрати та 3 % річних, починаючи з 31 дня після часткової оплати фактично наданих послуг за договором у жовтні 2013 року, а не з 31 дня після дати самого рахунку-фактури від 09.07.2013 року №СФ-0000020 на оплату грошових коштів за надання послуг за договором. Визначення періоду прострочки відповідача для нарахування інфляційних та 3% річних при зверненні до суду є самостійним правом позивача за нормами ст.22, 54 Господарського процесуального кодексу України і оцінюється судом на предмет доведеності та правильності розрахунку в межах загального періоду з початку виникнення за умовами договору та закону грошового зобовязання до моменту його повного погашення.

Судова колегія вважає, що по даній справі відповідач, відповідно до норм статті 642 Цивільного кодексу України, своїми конклюдентними діями зі здійснення часткової оплати за надані послуги підтвердив факт наявності у нього господарського договірного грошового зобовязання перед позивачем, тобто підтвердив факт отримання вищевказаного рахунку, як і було передбачено умовами договору. Так, з виписки з банківського реєстру по особовому рахунку позивача вбачається, що кошти у сумі 43150 грн., були перераховані відповідачем саме на підставі рахунку від 09.07.2013 року №СФ-0000020, тому посилання на нібито його неотримання є необґрунтованими та безпідставними.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1736/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агротекс-Миколаїв, с. Федорівка Каховського району Херсонської області на рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі №923/1736/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року у справі № 923/1736/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_2