ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 березня 2016 року Справа № 920/225/15

Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:Чернова Є.В. - головуючого, Корнілової Ж.О., Овечкіна В.Е.
розглянув касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго"
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07 липня 2015 р.
у справі№ 920/225/15 господарського суду Сумської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі Філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго"
до про Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга від 30.12.2015 №66-05/5113 (вх. ВГСУ № 3472/2016 від 10.03.2016), що втретє подана до апеляційного господарського суду 30.12.2015, не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до приписів частин 4 ст. 111 ГПК України, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання касаційних скарг у справах, в яких судовий збір за подання позову було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015р. розмір мінімальної заробітної плати становив 1218грн.

На момент звернення з позовною заявою, (тобто станом на лютий 2015р.) за вимогами п.п.1, 2, 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір", ставки судового збору встановлювалися у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї документів, касаційну скаргу втретє подано позивачем 30.12.2015р.

Таким чином, станом на дату подання касаційної скарги (30.12.2015р.) підлягаючий до сплати розмір судового збору за касаційне оскарження повинен обраховуватися з обов'язковим урахуванням положень ч.ч.1,2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) та ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" щодо розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної ставки судового збору.

Предметом спору є вимоги майнового характеру про стягнення 502828грн.99коп.

Враховуючи наведене, скаржник під час звернення зі скаргою 30.12.2015р. повинен сплатити судовий збір у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, з огляду на заявлену суму позову: (502828грн.99коп.х2%) х120%=12067грн.90коп. Судовий збір розраховується саме на дату повторного подання касаційної скарги, а не на момент подання касаційної скарги вперше.

Натомість, до касаційної скарги додано докази про сплату судового збору в сумі 1226грн.49коп. (платіжні доручення №501 від 06.08.15 та №705 від 26.10.15), що не відповідає наведеним нормам законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виходячи з вимог Закону України "Про судовий збір" при подані касаційної скарги заявник має сплатити 120% саме від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини третьої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення зазначеної обставини скаржник має право повторно подати скаргу в загальному порядку.

Відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно з частиною п'ятою ст. 105 ГПК України постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Оскаржувана постанова господарського суду апеляційної інстанції прийнята 07.07.2015, тому строк на її касаційне оскарження закінчився 27.07.2015.

Скаржником втретє подано касаційну скаргу 30.12.2015р., тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку.

За нормою частини першої ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Скаржником заявлено клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження.

За нормою п. 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

При цьому, відхилення клопотання не дозволяє усунути обставину наявності пропущеного строку, що перешкоджає поданню скарги повторно.

Наведене дозволяє дійти висновку, що суд може розглядати клопотання поновлення строку у випадку, коли порушення строку подання є єдиною підставою, що перешкоджає прийняттю скарги до розгляду.

В розглядуваному випадку вирішення питання щодо строку не усуває інших порушень, які унеможливлюють прийняття скарги до розгляду, зокрема, щодо сплати судового збору.

При цьому, термін, який збіжить для усунення скаржником вказаних судом порушень по сплаті судового збору впливатиме як на перебіг терміну пропуску строку та зумовить також його зміну, так і на обставини, якими пропуск строку обумовлено.

Таким чином, вирішення клопотання про дотримання строку на касаційне оскарження, можливе з врахуванням усіх обставин, що свідчать про тривалість пропуску строку та обставини, що її зумовили, що на даний момент не відомо, тому суд клопотання про поновлення строку не розглядає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 86, 107, 108, п. 4 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" в особі філії "Шосткинський район електричних мереж" Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07 липня 2015 р. у справі у справі № 920/225/15 господарського суду Сумської області не приймати до розгляду і повернути.

Головуючий, суддя Є. Чернов

судді Ж.Корнілова

В. Овечкін