ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2016 р.Справа № 922/6544/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1, м. Харків
до ТОВ "Буд-Норма", м. Харків
про відшкодування шкоди завданої злочином
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 за дов. №2 від 10.08.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 19.06.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 27 січня 2016 року оголошувались перерви до: 10 год. 30 хв. 16 лютого 2016 року, 12 год. 00 хв. 18 лютого 2016 року, 11 год. 30 хв. 23 лютого 2016 року та до 15 год. 00 хв. 24 лютого 2016 року.

Харківське державне вище училище фізичної культури №1 (далі позивач) в позовній заяві до товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Норма» (м. Харків) (далі відповідач) просило господарський суд Харківської області стягнути на його користь 499430 грн. 00 коп. відшкодування шкоди, завданої злочином, 390 704 грн. 98 коп. втрат від інфляції та 42280 грн. 51 коп. процентів річних.

У відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач в заяві вх. № 4619 від 11 лютого 2016 року збільшив позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача 499430 грн. 00 коп. відшкодування шкоди завданої злочином, 405030 грн. 85 коп. інфляційних втрат та 44903 грн. 5 коп. процентів річних.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ст. ст. 625, 1166, 1172 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов та через представника в судовому засіданні проти позову заперечує повністю, вважає, що відповідач позивачу майнової шкоди не заподіював.

За вх. № 4847/16 від 15 лютого 2015 року відповідачем подано суду заяву про застосування судом до позовних вимог строку позовної давності, що минув.

Відповідач через представника в судовому засіданні та в заяві вх. № 5583 від 18 лютого 2016 року не погоджується з твердженнями відповідача про закінчення строку позовної давності і просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

26 липня 2011 року між Харківським державним вищим училищем фізичної культури № 1 та TOB «Буд - Норма» був укладений договір підряду про закупівлю робіт за державні кошти № 26/07 (далі - Договір), у відповідності до п. 1.1. якого відповідач зобов'язався у 2011 році виконати для позивачу роботи, зазначені в проекті на капітальний ремонт чотирьохповерхового гуртожитку Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1, а позивач, в свою чергу, прийняти і оплатити такі роботи.

В пункті 4 договору сторони домовилися, що розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати позивачем виконаних відповідачем робіт на протязі 15 банківських днів після прийому - передачі робіт за актом виконаних робіт підписаного сторонами та пред'явлення відповідачем рахунка на оплату.

Відповідно до обопільно підписаних та складених сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень-грудень 2011 року та за квітень 2012 року, відповідач виконав взяті на себе зобов'язання.

За результатами позапланової ревізії питань фінансово-господарської діяльності Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 з 01.01.2011 р. по 10.02.2012 р., Державною фінансовою інспекцією в Харківській області Державному вищому училищу фізичної культури № 1 09 квітня 2012 року було висунуто вимогу про усунення порушень за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача у вигляді необхідності зменшення кредиторської заборгованості позивача в розмірі 5117501,90 грн. на суму 635601,00 грн. В акті перевірки від 23 березня 2012 року № 061-20/17 Державна фінансова інспекція в Харківській області визначили вказані 635601,00 грн. як суму завищення вартості робіт, оплачених позивачем позивачу за виконані за договором підряду про закупівлю робіт за державні кошти № 26/07 від 26 липня 2011 року роботи, визначивши їх як матеріальну шкоду (збитки).

В акті звіряння взаєморозрахунків сторін по договору станом на 19 квітня 2012 року сторони вказали суму заборгованості в розмірі 4481900 грн. 30 коп. Таким чином, відповідач не відображав в своєму бухгалтерському обліку сум, які ДФІ вважала перевищенням витрат і сплати їх не вимагав.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01 листопада 2012 року по справі № 5023/2735/12, яке оскаржувалось, але всучило в законну силу, було задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Норма» до Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 про стягнення 4481900 грн. 30 коп. основного боргу, 26828 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 124820 грн. 92 коп. процентів річних за невиконання грошового зобовязання, що виникло з укладеного між сторонами договору підряду про закупівлю робіт за державні кошти № 26/07.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 січня 2013 року у кримінальній справі № 2011/11080/12 гр. ОСОБА_4, що був директором ТОВ «Буд-Норма» і підписував від його імені договір та акти приймання виконаних робіт, було передано на поруки колективу ТОВ «Буд-Норма», а провадження у кримінальній справі щодо нього по ст. 367 ч. 2 КК України припинено. З посиланням на вищевказаний акт перевірки Державної фінансової інспекції у Харківській області, суд у вказаній постанові встановив, що ОСОБА_5, маючи достатній досвід роботи і організаційні можливості, внаслідок недобросовісного ставлення до виконання своїх посадових обовязків, особисто не переконався в кількості і якості виконаних робіт, не переконався у відповідності записів в актах форми КБ-2 фактично виконаним роботам, підписав вказані акти, чим надав їм силу офіційних документів, а потім передав для підпису директору ХГВУФК №1 ОСОБА_6, що потягнуло їх беззаперечне підписання і подальшу оплату казначейством, та, відповідно, заподіяння шкоди Державному вищому училищу фізичної культури № 1.

Вказану постанову суду у кримінальній справі позивач вважає такою, що встановлює факт заподіяння шкоди позивачем і такі факти мають преюдиційне значення при розгляді цього господарського суду.

Частиною першою ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Частина друга ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до частини третьої ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною четвертою ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З наведених норм випливає, що преюдиційне значення надається лише вироку суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, а не будь-якому процесуальному документу, винесеному у кримінальному провадженні, а тому постанова Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 січня 2013 року у кримінальній справі № 2011/11080/12 підлягає оцінці господарським судом разом з іншими доказами у справі у їх сукупності.

Ст. 4-3 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень).

У відповідності до частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України, на яку позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга вказаної статті визначає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст. 1192 Цивільного кодексу України, якою визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, встановлює, що з рахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, законодавчо визначено відшкодування збитків як один із способів відшкодування заподіяної шкоди в деліктному зобовязанні.

У відповідності до частини першої ст. 1172 Цивільного кодексу України, на яку також посилається відповідач, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК, в контексті спірних правовідносин, позивач повинен довести сукупність наступних фактів:

а) неправомірність поведінки відповідача;

б) наявність шкоди у вигляді втрати або пошкодження його майна;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

В разі доведеності факту неправомірної дії відповідача, наявності шкоди та причинного звязку між такою неправомірною дією та шкодою, на відповідача покладається обовязок доведення відсутності своєї вини.

З акту акті перевірки від 23 березня 2012 року № 061-20/17 Державної фінансової інспекції в Харківській області та Постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 січня 2013 року у кримінальній справі № 2011/11080/12 вбачається неправомірність дій відповідача в особі його директора гр. ОСОБА_4, який не переконався у відповідності записів в актах форми КБ-2 фактично виконаним роботам, підписав вказані акти.

Проте, акти за формою КБ-2 на приймання виконаних відповідачем для позивача за договором робіт були обопільними документами, підписаними також без застережень керівником позивача.

У відповідності до частини першої ст. 853 Цивільного кодексу України, відповідач, як замовник, зобов'язаний був прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною другою вказаної статті визначено, що якщо замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки), а частиною третьою вказаної статті визначено, що якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Доказів звернення з завою або з повідомленням до відповідача щодо недоліків в результатах виконаних ним за договором робіт позивачем суду не надано.

Вказане зумовлює висновок суду про недостатність дій лише позивача для настання негативних майнових наслідків для позивача.

Стосовно самого факту наявності шкоди суд зазначає, що хоча в акті перевірки від 23 березня 2012 року № 061-20/17 Державної фінансової інспекції в Харківській області та Постанові Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 січня 2013 року у кримінальній справі № 2011/11080/12 йдеться про заподіяння майнової шкоди відповідачу, в суду відсутні докази на підтвердження її реального настання у вигляді сплачених відповідачу коштів. До присудженої до стягнення з позивача за рішенням господарського суду Харківської області від 01 листопада 2012 року по справі № 5023/2735/12 суми у 4481900 грн. 30 коп., що становила основний борг за виконані за договором роботи, не увійшли суми, що становлять перевищення витрат, вказані в акті перевірки від 23 березня 2012 року № 061-20/17 Державної фінансової інспекції в Харківській області, що вбачається з тексту самого рішення по справі № 5023/2735/12.

Доказів добровільної сплати заборгованості по договору позивачем суду не надано, що зумовлює висновок суду про недоведеність позивачем також і самого факту заподіяння шкоди позивачу.

За таких обставин, в позові належить відмовити як в необґрунтованому та непідтвердженому належними доказами.

Оскільки за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, в суду відсутні правові підстави для її застосування до позовних вимог, як про це просив відповідач.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_1